У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2016 Справа №607/16409/13-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я. при розгляді заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2014р.-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуючий Стельмащук П.Я.) від 19.09.2016р. відмовлено у задоволенні заяви про виправлення описки.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06.12.2016р. ухвалу від 19.09.2016р. скасовано, справу передано до суду першої інстанції для вирішення питання про виправлення описки.

Автоматизованою системою документообігу суду справу розподілено судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащуку П.Я., який висловив свою думку про відсутність описки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі"Білуха проти України" зазначає, що «Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (interalia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"(Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).».

Відповідно до п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів » від 19 травня 2006р., схвалених Резолюцією Економічної та ОСОБА_2 ООН 27 липня 2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічний принцип відображено в ч.1 ст.15 Кодексу суддівської етики.

Враховуючи ту обставину, що головуючий суддя постановив ухвалу про відмову у виправленні описки, яка в подальшому скасована апеляційною інстанцією, з метою усунення будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 20, 23, 24, 27, 208-210 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід судді Стельмащука П.Я. щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2014р.

Цивільну справу №607/16409/13-ц передати в канцелярію суду для повторного автоматичного розподілу.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_3