Справа № 758/7680/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

23 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю представника позивача Кравченко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; передати малолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та піклування Подільського району м. Києва; стягнути з відповідача на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде передана малолітня дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менш 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і подовжувати до виповнення повноліття дитини.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що, на обліку служби у справах дітей відповідно до наказу № 72 від 27.11.2014 року перебуває малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Мати дитини -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, вживає наркотичні речовини, матеріально не утримує дитину та більше півроку не проживає вдома. Вихованням та утриманням малолітньої займається бабуся гр. ОСОБА_4, 1968 р.н. Стверджує, що бабуся повністю матеріально забезпечує онуку, приймає участь у її фізичному та духовному розвитку.Відповідачка не приділяє належної уваги розвитку та здоров'ю своєї дитини, вона самоусунулися від її виховання та утриманням.Оскільки відповідачка не виконує батьківського обов'язку щодо участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, Служба у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача, який одночасно є і представником органа опіки та піклування, підтримала вимоги позову в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що практично з самого народження дитини її вихованням та утриманням займається бабуся ОСОБА_4, яка є матір'ю відповідачки. Відповідач покинула дитину наприкінці 2014 р. та з кінця 2015 р. взагалі не з'являється додому, не цікавиться долею дитини, жодним чином не бере участі у вихованні доньки та її матеріальному забезпеченні. До цього з відповідачкою неодноразово працівниками Служби проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків, питання розглядалось на засіданнях Служби, неодноразово працівники Служби приходили за місцем проживання відповідачки, однак вдома її ніколи не було. Але висновків для себе відповідачки не зробила, при цьому мала можливість виховувати свою дитину. Батько дитини записаний зі слів матері. На теперішній час дитина має статус такої, що позбавлена батьківської опіки. Проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Як вбачається з наданих документів, матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач у справі ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28..12.2012 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського РУЮ в м. Києві, актовий запис №1662 (а.с. 4). Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно довідки форми №3, виданої Центром комунального сервісу №331 від 27.04.2016 р. за вих.. № 3390, відповідач ОСОБА_3 разом із дочкою ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні та вихованні бабусі ОСОБА_4, яка також зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою.

Наказом Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.11.2014 року № 72 малолітню ОСОБА_2 поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Як вбачається з наданих стороною позивача листів КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району від 27.04.2015 р. за вих. №678 та від 12.05.2016 р. за вих.. №769, дитина ОСОБА_2, 2012 р.н. на прийом до лікаря з*являється в присутності бабусі.

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 26.11.2014 р., 12.05.2015 р., 06.08.2015 р., 22.04.2016 р., проведеного працівникамислужби у справах дітейПодільської районної в м.Києві державної адміністрації, гарні умови проживання дитини забезпечені бабусею малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_4, відповідачка вихованням дитини не займається, вдома не знаходиться.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка є бабусею малолітньої ОСОБА_2 та матір'ю відповідачки, суду показала, що практично з самого народження дитини відповідачка ОСОБА_3 не займалася дочкою та саме свідок забезпечувала її утримання, виховання та догляд. В листопаді 2014 р. ОСОБА_3 пішла з квартири та веде бродяжницький спосіб життя, вживає наркотичні засоби. Останній раз бачила ОСОБА_3 на вулиці в грудні 2015 р., остання навіть не поцікавилася своєю дочкою.

У суду не має підстав стави під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об*єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач, яка є одинокою матір'ю, самоусунулась від виховання дитини, стосунків із дочкою не підтримує, не піклується як мати про свою дитину, не цікавиться станом її здоров'я, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини не надає, не виконує своїх батьківських обов'язків, місце її перебування на день розгляду справи невідоме.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що з листопада2014 р. вихованням дитини відповідачка не займається, необхідних умов для розвитку дитини не надає, долею та здоров'ям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, маючи при цьому об'єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов'язками.

Згідно акту про вручення повістки від 21.12.2016 р., складеного працівникамислужби у справах дітей Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, вручити судову повістку відповідачці не вдалося, оскільки зі слів матері ОСОБА_3 близько року не проживає з ними.

Відповідачкою доказів на спростування доказів позивача не надано.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідачка ОСОБА_3, маючи об'єктивну можливість виконувати свої батьківські обов'язки у відношенні до малолітньої дочки ОСОБА_5, 2012 року народження, свідомо ухиляється від їхнього виконання.

Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з послід.змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов'язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв'язки.

На підстави ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. і орган опіки та піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

З висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.05.2016 р. № 106-3097 вбачається, що мати дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, неналежним чином виконує батьківські обов'язки, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої. ОСОБА_3 постійно залишає малолітню дочку на утримання та виховання бабусі - ОСОБА_4, 1968 р.н. Мати матеріально не допомогає, не приймає участі у фізичному та духовному розвитку дочки. Подільська РДА у місті Києві, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дочки ОСОБА_2.

Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, прийняті органом опіки та пікулвання профілактичні заходи результатів не дали, в зв'язку з чим суд, як крайнюю міру, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відноснго її малолітньої дочки.

Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дитині з боку матері, небажання відповідача та її свідоме ухилення займатися вихованням дитини та матеріально забезпечувати дочку, спілкуватися з нею, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обгрунтованими та засновани на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в звьязку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення її батьківських прав.

Приймаючи до уваги обставини, за якими на день розгляду справи в матеріалах справи відсутні відомості про родичів дитини, які мають бажання і можливість взятии її на виховання, суд приходить до висновку про передачу малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та піклування Подільського району м. Києва для подальшого влаштування.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами ст.182 ч.2 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька.

Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є особою молодого віку, працездатна, здорова за станом здоров'я, утриманців не має, малолітня дитина відповідача мешкає з бабусею.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та чинному законодавству. Аліменти підлягають стягненню на користь на користь опікуна дитини - фізичної особи, яка буде призначена органом опіки та піклування Подільського району м.Києва, або на користь дитячого закладу, в який буде влаштована дитина.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 16 червня 2016 р.

Згідно ст.164 ч.5 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві для внесення відмітки до актового запису № 1662 від 28.08.2012 р. про народження дитини, складеного відділом РАЦС Подільського РУЮ у місті Києві.

На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155, 157, 164, 166, 180-182, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 218, 223, 225-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Служби у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку міста Києва, громадянку України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на утримання малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь опікуна дитини - фізичної особи, яка буде призначена органом опіки та піклування Подільського району м.Києва, або на користь дитячого закладу, в який буде влаштована дитина, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 червня 2016 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова