У Х В А Л А

19 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Романюка Я.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на ј частину жилого будинку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 7 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх судових інстанцій залишено без змін.

26 січня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) - неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 74 СК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня, 19 червня та 23 грудня 2013 року, в яких, на думку заявника, по іншому застосована зазначена норма права.

Водночас заявник порушує питання про поновлення строку подання зазначеної заяви, посилаючись на поважність причин його пропуску, а саме на неузгодженість роботи відділень поштового зв'язку, що призвело до того, що відбиток календарного штемпеля на його конверті проставлено працівником відділення поштового зв'язку із запізненням.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що воно підлягає задоволенню, оскільки причини його пропуску є поважними.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву суд касаційної інстанції відхиляючи касаційну скаргу погодився з висновками судів попередніх судових інстанцій про те, що сам по собі факт перебування ОСОБА_10 й ОСОБА_5 у шлюбних відносинах без установлення ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін, в той час як позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що спірний будинок набутий ОСОБА_10 та ОСОБА_5 внаслідок їхньої спільної праці.

У той самий час, у наданій для порівняння ухвалі від 29 травня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновком апеляційного суду, який посилаючись на статтю 74 СК України визнав спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю та не перебували між собою у шлюбі квартири та іншого майна за період їхнього проживання з 2002 року до 2010 року, а також визнав право власності на Ѕ частину спірної квартири та іншого майна за позивачкою на підставі належних доказів наданих нею.

В ухвалі від 19 червня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відмовляючи у відкритті касаційного провадження погодився з висновками судів попередніх судових інстанцій, про те, що позивачкою доведено факт спільного проживання з померлим цивільним чоловіком з березня 2005 року до липня 2011 року, у зв'язку з чим, застосувавши норму статті 74 СК України, суди поділили майно, набуте під час проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу по Ѕ частині кожному.

Отже, надані заявником для порівняння судові рішення не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки правові висновки зазначені у цих судових рішеннях та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, встановлених судами.

Що стосується ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2013 року, то вона не може прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки не є рішення суду касаційної інстанції постановленого на підставі Глави 2 Розділу V ЦПК України.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на ј частину жилого будинку за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2015 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Я.М. Романюк

А.Г. Ярема