АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5438/14-ц 22-ц/774/253/К/16
Справа № 215/5438/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/253/К/16 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія - 39 ( ІV ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

за участю секретаря - Чубіній А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спадщини в натурі, визнання права власності на спадкове майно.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про розподіл спадщини в натурі, визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог, уточнивши позов, зазначив, що 30 жовтня 2010 року померла його мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді частини домоволодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є діти померлої: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, однак між ними виникла суперечка щодо спадкового майна та відповідач не бажає надавати йому правоустановлюючи документи на спірне домоволодіння.

В червні 2012 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, в ході розгляду якої було проведено судову будівельно-технічну експертизу, якою були зазначені приміщення і об'єкти, які не були предметом позовних вимог, а тому рішенням суду апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на ці об'єкти та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні його позовних вимог.

Позивач вважає, що має право на 1/2 частину спадкового майна, наявність якого підтверджена висновком судової будівельно-технічної експертизи, та просив суд: визнати за ним право власності на 1/2 частину спадщини, а саме 1/3 частину житлового будинку «А-1» з господарчими будівлями домоволодіння АДРЕСА_1, що складається із 1/2 частини житлового будинку А-1 з прибудовою «а» квартири №2 загальною площею 52,23 кв.м., житловою площею 48,38 кв.м., 1/2 частину гаражу-сараю «Б», площею згідно технічного паспорту, 1/2 частину вбиральні «Л», площею згідно технічного паспорту, 1/4 частину огорожі №1-5, 1/2 частину воріт №6 у зв'язку з прийняттям спадщини після смерті матері ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцю першої черги за законом.

Розподілити спадщину в натурі, виділити позивачу в користування наступні житлові приміщення та нежитлові приміщення та споруди: в житловому будинку «А-1»: кухню 9, кімнату 10 та тамбур 8, площею згідно технічного паспорту; з господарських споруд: вбиральню «Л», площею згідно технічного паспорту, 1/4 частину огорожі №1-5, 1/4 частину воріт №6, стягнути на його користь з відповідача 9 648,65 грн. як грошову компенсацію за різницю в частках у зв'язку з розподілом спадщини.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2015 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 25 листопада 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на невідповідність оскаржуваного рішення вимогам статті 213 ЦПК України. Зокрема, позивач вважає, що ним надано достатньо доказів щодо нерухомого майна, на яке відкрилась спадщина, а суд не мав права вимагати від нього доказів про введення в експлуатацію прибудови «а» та вбиральні «Л», адже жоден нормативний акт не передбачав процедуру введення завершеного будівництва в експлуатацію до 1992 року, а спірні прибудови було здійснено до 1992 року.

Крім того, рішенням виконкому спірну прибудову було узаконено, однак зазначено як веранду, а за життя спадкодавця ОСОБА_5 в технічний паспорт, який утримує у себе відповідач, внесено прибудову «а» та вбиральню «Л», яка зазначена як вбиральня «Ж».

Також, позивач не погоджується з посиланням суду на те, що висновок судової будівельно-технічної експертизи проведено по іншій справі і він не може бути використаний при розгляді даної справи, з тих підстав, що судом було повідомлено його про неналежність даного доказу та не надано можливості заявити клопотання про призначення відповідної експертизи у ході розгляду даної справи.

Також, позивач звертає увагу суду на наявність описки в оскаржуваному судовому рішення при написанні прізвища спадкодавця.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, які, кожен окремо, заперечували проти апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та відсутності даних, які характеризують спадкове майно та технічну можливість його розподілу на час розгляду спору у судовому порядку.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суд з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на ї підтвердження; 3) які правовідносин сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Суд, на порушення вимог ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (т. 1 а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у виді частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом першої черги є діти померлої: син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3

Колегією суддів враховується, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР в редакції 1963 року.

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами (ст. 549) було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) та звернення до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про її прийняття. При цьому, такі дії, згідно ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, необхідно вчинити протягом шести місяців від дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 01.12.2000 року, звернувся до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері (т. 1 а.с. 178).

ОСОБА_3 фактично вступила у володіння спадковим майном та проживає у будинку АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 зазначив, що він має право на 1/2 частину спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_5 та до складу якої входить 2/3 частини житлового будинку «А-1» та господарські будівлі домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, однак не може отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність у нього правоустановчих документів на спадкове майно та наявністю спору між спадкоємцями (т. 1 а.с. 2-4, 80-83).

Заперечуючи проти задоволення цих позовних вимог, ОСОБА_3 зазначила, що на території домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області розташовані самочинні будівля, які збудовані особисто нею з чоловіком за власні кошти вже після смерті ОСОБА_5 у період з 2005 року по 2010 рік, а саме: тамбур «а», сарай «К», вбиральня «Л», огорожа №1-5, ворота №6, отже відсутні підстави для включення цього майна до спадкової маси (т. 1 а.с. 49-50).

Отже, між сторонами існує спір щодо майна, яке входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5, та щодо реального поділу цього майна, який не може бути вирішено у позасудовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12).

Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 1974 року належало 2/3 частини цегляного житлового будинку, жилою площею 48,39 кв.м. з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 204).

Адресу зазначеного домоволодіння змінено на: АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Тернівської райради № 99/1 від 23.03.1990 року узаконено за адресою: АДРЕСА_1 сарай розміром 3,15м х 4,15м, сарай-гараж, літню кухню розміром 3,7м х 12,6м, веранду і підвал розміром 5,83м х 2,5м, закріплено земельну ділянку площею 3931 кв.м. по фактичному користуванню за гр.ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 65).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції було досліджено інвентарну справу по домоволодінню АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 2-109) та з'ясовано, що станом на 5 серпня 1992 року до складу спірного домоволодіння входили: житловий будинок «А-1» (який складається із житлових кімнат №4,5,6, підвалу ІІ та веранди, що в різних документах зазначається як тамбур або прибудова «а») та господарські будівлі: гараж-сарай «Б», сарай «К», вбиральня «Л», забор №1-5, ворота №6 (т. 2 а.с. 84-92).

З огляду на вищевказане колегія суддів відхиляє доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що тамбур «а», сарай «К», вбиральня «Л», огорожа №1-5, ворота №6 побудовано особисто нею вже після смерті матері, та приходить до висновку, що зазначене нерухоме майно входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, як таке, що належала спадкодавцю на праві приватної власності.

Вирішуючи питання про визнання за спадкоємцями померлої ОСОБА_5 права власності на спадкове нерухоме майно колегія суддів виходить з того, що у випадках, якщо спадщина прийнята (ст. 549 ЦК УРСР), проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 560 ЦК УРСР), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 548 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України в редакції 2003 року, чинної на час розгляду справи, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як статтею 560 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, так і статтею 1297 ЦК України, встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цих статей, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Таким чином, за умови прийняття спадщини у встановленому законом порядку, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, дружина та батьки померлого.

Як встановлено судом, єдиними спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, є її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, яка складається із 2/3 частин житлового будинку «А-1» домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, до якого входить житлові кімнати №4,5,6, підвал ІІ та прибудова «а», а також із господарських будівель: гараж-сарай «Б», сарай «К», вбиральня «Л», забор №1-5, ворота №6.

Згоди щодо поділу спадщини між сторонами не досягнуто.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 356 ЦК України право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні.

Статтею 361 даного Кодексу передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183, ч.1 ст. 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частки будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у праві власності на будинок.

У відповідності з роз'ясненнями, які містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок» №7 від 04 жовтня 1991 року з наступними змінами і доповненнями, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

При зверненні до суду з даним позовом, ОСОБА_2 надав Висновок №10/13 судової будівельно - технічної експертизи від 16.08.2013 року по цивільній справі №441/5234/12 щодо можливості розподілу спірного спадкового майна.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що даний висновок експерта не може бути прийнятий як доказ по справі, оскільки експертиза проведена в рамках іншої цивільної справи. Так, висновок кваліфікованого судового експерта є одним із письмових доказів у справі яким позивач обґрунтовує свої вимоги та повинен оцінюватися у сукупності із іншими доказами у справі. (ст. 64, 212 ЦПК України)

Судом апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст.10 ЦПК України, з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист було прийнято зазначений Висновок №10/13 судової будівельно - технічної експертизи від 16.08.2013 року, як належний та допустимий доказ по справі, та допитано судового експерта ОСОБА_7, яким було складено цей висновок. При цьому, сторони мали змогу у судовому засіданні поставити експерту питання та, у разі виникнення сумнівів у повноті та об'єктивності висновку експерта, заявити клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Згідно з Висновком №10/13 судової будівельно - технічної експертизи від 16.08.2013 року ринкова вартість 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області на дату оцінки складає 68 606,00 грн. та до його складу входить 2/3 частини житлового будинку «А-1» з прибудовою «а» (квартира №2), гараж-сарай «Б», сарай «К», вбиральня «Л», 1/2 огорож №1-5, ворота №6.

Цим висновком визначено два варіанта поділу вищевказаних приміщень та будівель в натурі між двома співвласниками відповідно до їх ідеальних часток, за умови проведення переобладнання будинку спеціалізованими організаціями, що мають відповідну ліцензію на виконання даних робіт.

Виходячи з того, що за першим варіантом поділу одному із співвласників необхідно буде сплатити на користь іншого значну грошову компенсацію (9 648,65 грн.) та відступ від ідеальних часток є значним (64/100 одному співвласнику та 36/100 часток - іншому), колегія суддів приходить до висновку, що даний варіант поділу спадкового майна є несправедливим та не забезпечить у рівній мірі захист прав сторін по справі.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити рішення, яким поділити спірну частину будинку та надвірні будівлі за другим варіантом, визначеним вищевказаним висновком судової будівельно - технічної експертизи, який передбачає незначний відступ від ідеальних часток співвласників (49/100 одному співвласнику та 51/100 часток - іншому) та помірну суму грошової компенсації (657,55 грн.).

Згідно ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно з ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, при розгляді справи щодо поділу нерухомого майна, який полягає у переплануванні жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, суд зобов'язаний на забезпечення здійснення прав сторін запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок пожежної і санітарної інспекції та інших відповідних органів про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань, відповідно до запропонованого експертом варіанту поділу, дані про характер робіт, які необхідно здійснити для поділу будинку.

Зважаючи на пояснення судового експерта ОСОБА_7 про те, що запропоновані ним варіанти поділу житлового будинку передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, суд запропонував ОСОБА_2 надати вищезазначені дозвільні документи та, з метою недопущення затягування строків розгляду цивільної справи, було постановлено ухвалу від 22 лютого 2016 року про витребування доказів.

Згідно технічного висновку, складеного експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_8 (кваліфікаційний сертифікат Серії НОМЕР_1, виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.04.2013 року) об'ємно-планувальне і конструктивне рішення об'єктів (житловий будинок «А-1», гараж-сарай «Б», сарай «К», вбиральня «Л») розташованих за адресою: АДРЕСА_1, дозволяє здійснити реконструкцію (переобладнання) житлового частини домоволодіння, згідно схеми розподілу, визначеної схемою розділу (Варіанти І та І* визначені при проведенні судової будівельно - технічної експертизи від 16.08.2013 року). Характер та види будівельно-ремонтних робіт не вносять змін в розрахункову схему, як окремих елементів, так і частин будівель в цілому. На момент обстеження технічний стан будівельних конструкцій дозволяє зробити висновок про можливість подальшої надійної експлуатації будівельних конструкцій, при умові виконання вимог діючих нормативних документів по експлуатації споруд.

При цьому, Комунальне підприємство «Криворіжтепломережа», Відділ державного нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту Криворізького МУ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, Відокремлений структурний підрозділ «Криворізьке міське управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області», Комунальне підприємство «Кривбасводоканал», Криворізькі МЕМ Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпропобенерго» не висловили жодних заперечень щодо можливості переобладнання житлового будинку відповідно до запропонованого експертом варіанту.

Зважаючи на те, що з позовом щодо поділу спадкового майна в натурі до суду звернувся ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку, що справедливим буде виділити саме йому частину житлового будинку, яка передбачає проведення більшої кількості робіт при здійсненні переобладнання у відповідності до другого варіанту поділу спадкового майна, запропонованого судовим експертом, та покласти на нього обов'язок сплати на користь іншого співвласника грошової компенсації, а тому проводить розподіл майна наступним чином:

Виділити ОСОБА_3 в натурі 49/100 частин 2/3 частин житлового будинку «А-1» домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, що складається із коридору 1, площею 2,1 кв.м, кладової 2, площею 1,3 кв.м., кухні 3, площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 7, площею 15,3 кв.м., підвалу ІІ, площею 6,8 кв.м. Всього загальною площею 33,8 кв.м., загальною вартістю 25 297,75 грн. Крім того, надвірні будівлі, а саме: сарай «К», вартістю 4975,70 грн., вбиральня «Л», вартістю 1570,70 грн., 1/4 огорожі №1-5, вартістю 1360,50 грн., 1/2 воріт №6, вартістю 440,80, загальною вартістю 8 347,70 грн.

Всього загальна вартість приміщень в 49/100 частинах 2/3 частин житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області складає 33 645,45 грн.

Виділити ОСОБА_2 в натурі 51/100 частин 2/3 частин житлового будинку «А-1» домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, що складається із кухні 9, площею 8,6 кв.м., житлової кімнати 10, площею 16,3 кв.м. Всього загальною площею 24,9 кв.м., загальною вартістю 16 306,65 грн. Крім того, надвірні будівлі, а саме: гараж-сарай «Б», вартістю 16 852,60 грн., 1/4 огорожі №1-5, вартістю 1360,50 грн., 1/2 воріт №6, вартістю 440,80 грн., загальною вартістю 18 653,90 грн.

Всього загальна вартість приміщень в 51/100 частинах 2/3 частин житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області складає 34960,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію в сумі 657,55 грн. за зменшення частки при виділі в натурі майна, відступивши від принципу поділу (виділу частки) спільного часткового майна пропорційно ідеальним часткам.

При поділу приміщень будинку ОСОБА_3 необхідно закласти існуючий дверний отвір між приміщеннями 6 і 7, а у разі розміщення газових пристроїв у приміщенні 3 необхідно пробити дверний отвір між приміщеннями 1 та 7; закласти дверний отвір між приміщеннями 3 та 7.

При поділу приміщень будинку ОСОБА_2 необхідно виконати наступні роботи і переобладнання: прибудувати тамбур та ганок входу до будинку згідно плану; влаштувати перегородку в приміщенні 4 згідно плану; влаштувати дверний отвір в частині віконного в приміщенні 9 згідно плану; демонтувати перегородку між приміщеннями 5 і 6 згідно плану.

Враховуючи, що суд першої інстанції при вирішенні справи неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, зазначене рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, колегія суддів стягує ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 1 616,10 грн., із яких: 236,10 грн. - судовий збір за подання позову до суду першої інстанції, 380,00 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги, 1 000

,00 грн. - надання технічного висновку щодо можливості переобладнання спірного домоволодіння.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спадщини в натурі, визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 51/100 частин 2/3 частин житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 49/100 частин 2/3 частин житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5.

Поділити 2/3 частини житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як спадкоємцями померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, згідно другого варіанту поділу запропонованого експертом:

Виділити ОСОБА_3 в натурі 49/100 частин 2/3 частин житлового будинку «А-1» домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, що складається із коридору 1, площею 2,1 кв.м, кладової 2, площею 1,3 кв.м., кухні 3, площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 7, площею 15,3 кв.м., підвалу ІІ, площею 6,8 кв.м. Всього загальною площею 33,8 кв.м., загальною вартістю 25 297,75 грн. Крім того, надвірні будівлі, а саме: сарай «К», вартістю 4975,70 грн., вбиральня «Л», вартістю 1570,70 грн., 1/4 огорожі №1-5, вартістю 1360,50 грн., 1/2 воріт №6, вартістю 440,80, загальною вартістю 8 347,70 грн.

Всього загальна вартість приміщень в 49/100 частинах 2/3 частин житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області складає 33 645,45 грн.

Виділити ОСОБА_2 в натурі 51/100 частин 2/3 частин житлового будинку «А-1» домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, що складається із кухні 9, площею 8,6 кв.м., житлової кімнати 10, площею 16,3 кв.м. Всього загальною площею 24,9 кв.м., загальною вартістю 16 306,65 грн. Крім того, надвірні будівлі, а саме: гараж-сарай «Б», вартістю 16 852,60 грн., 1/4 огорожі №1-5, вартістю 1360,50 грн., 1/2 воріт №6, вартістю 440,80 грн., загальною вартістю 18 653,90 грн.

Всього загальна вартість приміщень в 51/100 частинах 2/3 частин житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області складає 34960,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію в сумі 657,55 грн. за зменшення частки при виділі в натурі майна до 49/100 частин 2/3 частин житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, відступивши від принципу поділу (виділу частки) спільного часткового майна пропорційно ідеальним часткам.

При поділу приміщень будинку ОСОБА_3 необхідно виконати наступні роботи і переобладнання:

1.закласти існуючий дверний отвір між приміщеннями 6 і 7;

У разі ж розміщення газових пристроїв у приміщенні 3 перелік робіт та переобладнань, що описані в першому варіанті необхідно доповнити наступним:

1.пробити дверний отвір між приміщеннями 1 та 7;

2.закласти дверний отвір між приміщеннями 3 та 7.

При поділу приміщень будинку ОСОБА_2 необхідно виконати наступні роботи і переобладнання:

1.прибудувати тамбур та ганок входу до будинку згідно плану;

2.влаштувати перегородку в приміщенні 4 згідно плану;

3.влаштувати дверний отвір в частині віконного в приміщенні 9 згідно плану;

4.демонтувати перегородку між приміщеннями 5 і 6 згідно плану.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у розмірі 1 616 (одну тисячу шістсот шістнадцять) гривень 10 (десять) копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: