Ухвала

іменем україни

8 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Савченко В.О., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», треті особи: комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, служба у справах дітей Дніпровського району м. Києва, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, про зміну договору найму, розподіл особистого рахунку зі сплати житлово-комунальних послуг, визначення порядку користування житловим приміщенням, вселення в квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», служба у справах дітей Дніпровського району м. Києва, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_9

на рішення апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернулася до суду з позовом, в якому просили вселити її та її неповнолітніх дітей у квартиру АДРЕСА_1; визначити порядок користування цією квартирою та виділити у користування її та дітей жилу кімнату площею 15,2 кв. м; виділити у користування відповідачів жилу кімнату площею 14,2 кв. м у квартирі АДРЕСА_1; інші приміщення квартири - туалет, ванну кімнату, коридор, кухню, балкон - залишити у спільному користуванні всіх мешканців квартири; змінити договір житлового найму спірної квартири і зобов'язати ЖЕК № 408 укласти з нею окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на її ім'я особистий рахунок на кімнату площею 15,2 кв. м.

Позивач посилалася на те, що вона разом із дітьми та відповідачі зареєстровані у спірній квартирі. Квартира не приватизована, складається з двох окремих жилих кімнат площею 15,2 кв. м та 14,2 кв. м, загальною площею 44,98 кв. м. Ордер на спірну квартиру було отримано ОСОБА_10 Усі вони проживали у спірній квартирі, однак останнім часом відносини між ними погіршилися і відповідачі стали чинити їм перешкоди у користуванні квартирою. Унаслідок цього вона вимушена тимчасово проживати у батьків свого чоловіка. При цьому вона продовжує сплачувати комунальні послуги за квартиру та має бажання приватизувати частину цієї квартири.

У березні 2015 року ОСОБА_7, ОСОБА_8, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, подали до суду зустрічний позов, який у подальшому уточнили і просили визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, оскільки останні з 2008 року вибули із квартири та мешкають постійно за іншою адресою.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6, відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_8, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, задоволено. Визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, ОСОБА_8, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, відмовлено. Первісний позов ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_6, задоволено частково. Вселено ОСОБА_4 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовлено.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та наявність підстав для вселення їх у цю квартиру, оскільки належними і достовірними доказами у справі доведено, що останні не проживають у квартирі з поважних причин. При цьому встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_8 чинять їм перешкоди у проживанні та користуванні квартирою, змінили замки на вхідних дверях у квартиру, з приводу цього ОСОБА_4 зверталася до органів внутрішніх справ та ЖЕКу за місцем реєстрації. Також встановлено, що ОСОБА_4 несе витрати на оплату комунальних послуг за квартиру.

Отже, встановивши наявність всіх цих обставин, апеляційний суд дійшов правильного висновку про вселення ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей у квартиру.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявників є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_9, відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук В.О. Савченко
О.М. Ситнік

Колегія суддів: