Справа № 742/6318/13-ц Провадження № 22-ц/795/1793/2016 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Кантур А. М. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

09 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Вінгаль В.М., Острянського В.І.,
при секретарі:Шапко В.М.,
за участю:боржника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2016 року по цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Молошної Л.І. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2016 року задоволено подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Молошної Л.І. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу в АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на неї рішенням Прилуцького міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь юридичних осіб та держави боргу на загальну суму 428157,10 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Молошної Л.І., посилаючись на порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в України». ОСОБА_5 зазначає, що старшим державним виконавцем не було надано до суду жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні. Також, ОСОБА_5 зазначає, що судом першої інстанції не врахована та обставина, що державним виконавцем необґрунтована необхідність застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення належного виконання боржником рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду боржника за межі України, оскільки арешт на майно та кошти боржника накладений, заборона на відчуження рухомого та нерухомого майна оголошена і тому внаслідок виїзду за кордон боржника майно не може зникнути і може бути безперешкодно реалізоване в порядку передбаченому законодавством. На думку ОСОБА_5, обмеження у праві виїзду за кордон лише позбавить боржника можливості поїхати в іншу країну, отримати певні грошові кошти за ту чи іншу роботу та таким чином виконати кредитне зобов'язання. Також апелянт звертає увагу суду на той факт, що відносно обмеження її права на виїзд за межі України вже існує ухвала Прилуцького міськрайонного суду від 24.03.2016, яка скасована ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 14.06.2016.

В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Старший державний виконавець ВДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції Молошна Л.І. в судове засідання не з'явилася. Про час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 06.09.2016 поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення боржника дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні ВДВС Прилуцького МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 боргів на користь юридичних осіб та держави, що підтверджується обліковою карткою на зведене виконавче провадження № ЄДРВП 50247787 (а.с.24-25).

До складу зведеного виконавчого провадження входять наступні виконавчі документи: виконавчий лист № 2-2405 від 20.01.2011, виданий Прилуцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний Банк України» 59690,77 грн. боргу; виконавчий лист № 2-964 від 27.08.2010, виданий Прилуцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 46235,47 грн.; виконавчий лист № 2-1701 від 28.12.2009, виданий Прилуцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Ерсте Банк» 260711,47 грн. боргу; виконавчий лист № 2-1557 від 06.10.2009, виданий Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Банк Демарк» 22766,94 грн; виконавчий лист № 2-1557 від 06.10.2009, виданий Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Банк Демарк» 227,67 грн. судових витрат; виконавчий лист № 2-1557 від 06.10.2009, виданий Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Банк Демарк» 120 грн. судових витрат; виконавчий лист № 2/2405 від 21.12.2010, виданий Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 120 грн. судових витрат; виконавчий лист №2/2517/884 від 17.07.2012, виданий Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 214,60 грн. судового збору; виконавчий лист №2/2405 від 21.12.2010, виданий Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 911 грн. судового збору; виконавчий лист № 2/742/30 від 31.03.2014, виданий Прилуцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 308,05 грн. судового збору; виконавчий лист № 2/742/30 від 31.03.2014, виданий Прилуцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 30805 боргу; наказ №10/148 від 27.12.2010, виданий Господарським судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Линовицький цукровий комбінат» 6045,80 грн боргу.

Вказані провадження були об'єднані в одне зведене виконавче провадження постановою від 20.09.2012 (а.с.23).

Задовольняючи подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Молошної Л.І. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що боржник, будучи обізнаною про необхідність сплати заборгованості на користь юридичних осіб та держави, рішення суду в добровільному порядку не виконує.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства, який регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 31 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виковиконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови „доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Матеріали справи не містять доказів ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань, а саме доказів направлення боржнику викликів про явку до відділу ДВС з метою добровільного погашення заборгованості, які були проігноровані боржником, доказів надання боржнику ОСОБА_5 розрахунку заборгованості по зведеному виконавчому провадженні, доказів можливості сплачувати ОСОБА_5 заборгованості та ухилення від її сплати.

Судом ухвалою від 31.08.2016 було витребувано з відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції зведене виконавче провадження з метою дослідження вказаних вище обставин. Копію даної ухвали була вручена уповноваженій особі 06.09.2016, проте для огляду вказане вище виконавче провадження суду надано не було.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення подання не можна визнати законним, а тому відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.303, 307, 312 ч. 1 п.2, 313-315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 23 лютого 2016 року скасувати.

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Молошної Л.І. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: