Справа № 496/1665/16-ц
Провадження № 2/496/1059/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Крачкової С.В.

при секретарі Камочкіної А.Ю.

за участю представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми авансу

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з вказаною позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 грошові кошти, передані в якості авансу в розмірі 19 980 грн. і на користь ОСОБА_4 49 900 грн..

Свої вимоги мотивують тим, що 21.08.2012 року вони домовились з відповідачем про купівлю належного йому житлового будинку, що знаходиться в с.Василівка, вул. Южна, 1, Біляївського району Одеської області за 10 000 доларів США. На виконання умов договору купівлі-продажу того ж дня відповідач отримав від ОСОБА_4 завдаток в розмірі 1 000 доларів США. В подальшому вона передала відповідачу 29.03.2013 року грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, а 3.02.2014 року відповідач отримав від ОСОБА_3 10 000 грн. та 400 доларів США. Всього в рахунок укладення договору купівлі-продажу позивачі передали відповідачу 2 400 доларів США та 10 000 грн., а він дозволив їм проживати в житловому будинку, але 3.10.2014 року змусив їх звільнити це житло. Позивачі вважають отримані відповідачем від них грошові кошти авансовим платежем, але оскільки договір купівлі-продажу між ними фактично не був укладений просять стягнути з нього ці грошові кошти.

В судовому засіданні позивачі та їх представник на позові наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому позивачі пояснили, що договір купівлі-продажу житлового будинку не був укладений з вини відповідача після конфлікту з ним, строк укладення договору обумовлювався останнім платежем в рахунок оплати за будинок ( 10 000 доларів США), на вимогу відповідача будинок звільнили 3.10.2014 року, після чого звернулись до суду з позовом щодо повернення їм грошей. Вважають, що строк позовної давності ними не пропущений.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення на позов та заяву про застосування строку позовної давності. При цьому не заперечувала, що відповідач отримав від позивачів грошові кошти в якості авансу в рахунок укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, але вважає, що він володіє цими коштами на законних підставах, оскільки не відмовляється від укладення договору. Крім того, до вимог позивачів просить застосувати строк позовної давності, який обчислює з моменту отримання грошових коштів в серпні 2012 року та в березні 2013 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачу ОСОБА_5 на праві власності належить житловий будинок, розташований в с.Василівка, вул. Південна, 1, Біляївського району Одеської області.

21.08.2012 року позивачі та відповідач досягли домовленості про купівлю-продаж вказаного житлового будинку за 10 000 доларів США.

Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, а ч.1 ст. 570 цього Кодексу встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

В рахунок майбутньої угоди 21.08.2012 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою ( а.с.6).

В подальшому відповідач отримав від ОСОБА_4 29.03.2013 року в рахунок оплати за купівлю житлового будинку 1000 доларів США, а 3.02.2014 року від ОСОБА_3 10 000 грн. та 400 доларів США ( а.с. 7-8).

При цьому в розписках не зазначено дату або строк укладення сторонами договору купівлі-продажу в установленому законом порядку, який передбачений ст. 657 ЦК України.

Відповідно до змісту вказаної норми ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов'язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору.

Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Таким чином, у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, передані позивачами відповідачу грошові кошти не є завдатком в розумінні ст. 570 ЦК України, а є авансом, тому підлягає стягненню з відповідача на їх користь.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідач в своєму письмовому запереченні на позов та його представник в судовому засіданні не заперечують, що ОСОБА_5 отримав від позивачів вказані грошові кошти, які складають в гривневому еквіваленті: 49 900 грн. від ОСОБА_4 і 19 980 грн. від ОСОБА_3, а всього отримав аванс в сумі 69 880 грн. ( а.с. 9).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо стягнення з відповідача авансу підлягають задоволенню.

Відповідно положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а ч.1 ст. 261 вказаного Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи з того, що строк укладення договору купівлі-продажу між позивачами та відповідачем не був встановлений, а грошові кошти в якості авансу позивачі передавали відповідачу протягом 2012-2014 років, суд вважає необхідним обчислювати строк позовної давності за вимогами позивачів з жовтня 2014 року, тобто з моменту фактичного виселення їх з житлового будинку. При цьому суд не погоджується з доводами відповідача про те, що строк позовної давності необхідно обчислювати з моменту отримання ним грошових коштів, оскільки між сторонами не існувало боргових зобовязань.

Оскільки з позовом до суду позивачі звернулись 17.05.2016 року, вказаний строк позовної давності ними не пропущений, а тому законних підстав для застосування наслідків, передбачених ч.4 ст.267 ЦК України суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 257, 267, 546, 570, 571 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми авансу задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1) 19 980 грн. та судовий збір в сумі 698 грн. 80 коп., а всього 20 678 грн. 80 коп..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 ( ІПН НОМЕР_2) грошові кошти в сумі 49 900 грн..

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 діб до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд.

Суддя: С.В. Крачкова