Справа № 524/4343/16-ц
Провадження №2/524/1685/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2016 року ' м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26.09.2013р. за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. 18.11.2013р. вони з відповідачем уклали угоду, якою врегулювали питання розподілу спільного майна подружжя. За умовами даної угоди квартира АДРЕСА_1 вважається особистою приватною власністю відповідача, а квартира АДРЕСА_2, вважається її особистою приватною власністю. Крім того, відповідач зобов'язався сплатити їй 20000 грн., в якості з компенсації вартості ? частини спільного майна та ? частки вартості ремонту, проведеного за спільні кошти в кв.№31. Проте, сплатити грошові кошти відповідач відмовився та письмову вимогу про сплату боргу не виконує.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 20000грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримала свій позов та просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача, ОСОБА_3, проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що грошові зобов'язання між позивачем та відповідачем відсутні. Угода, укладена між позивачем та відповідачем про поділ майна подружжя є нікчемною, оскільки сторонами не було додержано вимоги про її нотаріальне посвідчення.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 25.09.1999р. по 26.09.2013р. сторони перебували у шлюбі(а.с.7).

За цей час ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_3, а ОСОБА_1(дошлюбне прізвище ОСОБА_2) О.С.- квартиру АДРЕСА_4(а.с.8-11).

18.11.2013р. між сторонами була укладена угода про поділ майна подружжя. Відповідно до вказаної угоди, сторони, зокрема, домовились вважати особистою власністю ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_5 та все майно, що розташоване в цій квартири на момент підписання угоди. В якості компенсації вартості ? частини майна, яке залишається у власності ОСОБА_2, останній повинен сплатити на користь ОСОБА_1(дошлюбне прізвище ОСОБА_2) 15000грн. та ? частину вартості ремонту проведеного сторонами в квартирі АДРЕСА_5 в сумі 5000 грн.(а.с.12).

19.05.2016р. позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про виконання п.3 Угоди, а саме про сплату 20000 грн.(а.с.13,14).

Вказана вимога відповідачем не отримана, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні.

Правовий режим майна, що перебуває у спільній сумісній власності врегульовано положеннями ст. 368 ЦК України. Так, майно, набуте подружжями за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кореспондуючою є спеціальна норма закону, встановлена ст. 60 СК України, за якою майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 2 зазначено статті встановлено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно ч.1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Частино. 1 ст. 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.215, ч.1 ст.216 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Судом встановлено та не заперечувалось позивачем, що угода від 18.11.2013р. щодо поділу майна ОСОБА_2М та ОСОБА_1(дошлюбне прізвище ОСОБА_2) О.С., до складу якого входило нерухоме майно, а саме квартири 31 та 29 в буд.25 по вул.Трохима Карнаухова в м.Кременчуці, була укладена у простій письмовій формі.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вказана угода є нікчемною, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за даною угодою задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 14, 57 59, 88, 208, 209, 212 215, 218, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Д.Андрієць