Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/196/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.09.2016смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Якименко Л.М., при секретарі Куш О.П., за участі представника позивача адвоката Цвєткової Ю.В., представника відповідача Бройченка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доманівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем, встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, неодноразово уточненим, до відповідача, вказавши 3/особу - Маринівську сільську раду Доманівського району про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4, який за життя у 2008р. склав два заповіти, посвідчені нотаріально секретарем Маринівської сільської ради, якими заповів йому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а саме: земельну ділянку розміром 6,36га для ведення сільськогосподарського виробництва та житловий будинок АДРЕСА_1.

Окрім того, 26.12.2000р. за життя батькова тітка ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 92 роки, склала на користь ОСОБА_4 заповіт, посвідчений секретарем Маринівської сільради, яким заповіла батькові земельну частку (пай) згідно державного акту, що належить їй по закону в КСП "Батьківщина" та, відповідно до державних актів на право приватної власності на землю: НОМЕР_2 (дублікат НОМЕР_3) та НОМЕР_4, ОСОБА_5 була власницею земельних ділянок 7,57га та 0,611га. Вказує, що за життя ОСОБА_4 спадщину прийняв шляхом постійного проживання разом із ОСОБА_5 на час відкриття після її смерті спадщини, але батько не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої тітки тому, що помер.

Позивач, будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого батька ОСОБА_4, прийняв спадщину в установлений законом строк, однак, не може оформити спадщину на дві земельні ділянки, які заповіла батькові ОСОБА_5, та на які батько не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Позивач вказує, що за життя батько і його тітка ОСОБА_5 постійно проживали в с.Маринівка в одному дворі, але в різних будинках по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, але останні півтора-два роки до смерті тітки, починаючи з 2003 року тітка проживала разом із сім'єю батька у батьковому будинку, оскільки вона була самотньою людиною, через похилий вік та стан здоров'я потребувала сторонньої допомоги та нагляду.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, після її смерті відкрилася спадщина на дві земельні ділянки. За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 26.12.2000 року, посвідчений секретарем Маринівської сільської ради, яким земельну частку (пай) згідно державного акту, що належить їй по закону в КСП "Батьківщина" заповіла своєму племіннику ОСОБА_4

Позивач зазначає, що у зв'язку із погіршенням стану здоров'я ОСОБА_5, батько із своєю співмешканкою ОСОБА_6 забрали тітку до себе в будинок для надання їй допомоги і належного догляду, та постійно проживали разом з нею до дня її смерті.

07.10.2014 року позивач звернувся до Доманівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_5, оскільки батько не звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк та не був зареєстрованим разом зі спадкодавицею на момент її смерті.

Посилаючись на те, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 батько позивача проживав разом з нею, позивач просить суд встановити факт проживання ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2, та визнати за ним право власності на дві земельні ділянки ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом.

Представник Маринівської сільської ради сільський голова Бройченко В.М. в період судового розгляду позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, зазначивши, що ОСОБА_5 була рідною тіткою батька позивача ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача Цвєткова Ю.В. неодноразово уточнений позов підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 з його тіткою ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті останньої, встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5, а також визнати право власності позивача в порядку спадкування за законом на дві земельні ділянки зареєстровані на померлу ОСОБА_5

Представник заінтересованої особи Маринівської сільської ради в судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу у відсутність представника, про що надала відповідну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Цвєткової Ю.В., взявши до уваги позицію представника відповідача сільського голови Бройченка В.М., заяву представника з/особи ОСОБА_8, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, встановивши обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Доманівської держнотконтори 22.04.2016 р. за №353 у спадковій справі №93/2014, позивач після батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняв спадщину за заповітом батька та отримав вказане свідоцтво, яке зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Маринівської сільської ради Лобун Т.А. 26.12.2000 року за р.№87, не зміненого і не скасованого на час смерті, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, заповіла своєму племіннику ОСОБА_4: земельну частку (пай) згідно державного акту, що належить їй по закону в КСП "Батьківщина".

Згідно державного акту на право приватної власності на землю Серія НОМЕР_3, виданого Маринівською сільською радою 01.07.2005 р. та зареєстрованого за №72, та державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_5, виданого Доманівською РДА 05.09.2006р. та зареєстрованого за №74, ОСОБА_5 належать відповідно дві земельні ділянки: 7,57га та 0,611га на території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №22, після її смерті відкрилась спадщина на належні їй вказані земельні ділянки.

ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї тітки ОСОБА_5 та не був зареєстрованим разом зі спадкодавицею на момент її смерті.

Проте, як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_5 була самотньою людиною, через свій похилий вік та стан здоров'я потребувала сторонньої допомоги та догляду, померла у віці 92 років. ОСОБА_4 був племінником ОСОБА_5, тобто сином рідної сестри останньої, проживав у одному дворі з тіткою, у зв'язку з чим був її близьким родичем та з 2003 року вони стали постійно проживати однією сім'єю та спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 доглядати за тіткою.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Доманівської держнотконтори 22.04.2016 року за р.№353 у спадковій справі №93/2014, позивач після батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняв спадщину за заповітом батька та отримав вказане свідоцтво, яке зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від спадщини.

У п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" вказано, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, вбачається, що починаючи з 2003 року у зв'язку із погіршенням стану здоров'я ОСОБА_5, батько позивача разом із співмешканкою ОСОБА_6 забрали до себе в будинок АДРЕСА_1 для надання їй належного догляду та проживали з нею на день її смерті; вказана адреса була зазначена на медичній амбулаторній карті ОСОБА_5, а також за цією адресою їй надавалась медична допомога.

Таким чином, спадкоємець ОСОБА_4 постійно проживав разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки упродовж встановленого шестимісячного строку прийняття спадщини, визначеного ст.1270 ЦК, від спадщини не відмовлявся. Відсутність відмови від спадщини ОСОБА_4 також підтверджується матеріалами технічної документації, долученими до позовної заяви, згідно яких батько позивача за життя звертався за виготовленням технічної документації на земельні ділянки, належні ОСОБА_5

Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем не лише за заповітом батька на вказане в заповіті майно, а й за законом після смерті ОСОБА_4, який прийняв спадщину після померлої тітки, після смерті батька у встановлений законом строк позивач прийняв спадщину, що знайшло своє підтвердження в суді, однак позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке батько прийняв у спадщину, проте не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тому суд вважає можливим встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом зі спадкодавицею ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, на час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2, та визнати за сином ОСОБА_4 - позивачем ОСОБА_3 право власності на дві спадкові земельні ділянки, розташовані в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-214, 256, 259 ЦПК України, ст.ст.346, 1216, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Уточнений позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із тіткою ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, уродженцем с.Маринівка, Доманівського району, Миколаївської області право власності в порядку спадкування за законом:

-на земельну ділянку, розташовану на території Маринівської сільської ради, Доманівського району, Миколаївської області, площею 7,57га, вартістю 169011,32грн., право на яку належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3, (реєстраційний №72)) від 01.07.2005 року, виданого на підставі рішення виконкому Маринівської сільської ради від28.04.2000р. за №6, кадастровий номер НОМЕР_6;

-на земельну ділянку, розташовану на території Маринівської сільської ради, Доманівського району, Миколаївської області, площею 0,611га, вартістю 25344,70грн., право на яку належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, (реєстраційний №74)) від 05.09.2006 року, виданого на підставі розпорядження Доманівської райдержадміністрації від 15.03.2006р. №122, кадастровий номер НОМЕР_7.

У встановленні факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 - ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,- протягом десяти днів з дня одержання копії рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03 жовтня 2016 року.

Суддя : Л. М. Якименко