Дата документу 23.12.2016
Справа № 334/8785/16-ц
Провадження № 2-о/334/234/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізький області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення вказавши, що 10 березня 2015 року померла його дружина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Феодосійським міським відділом Запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану видано свідоцтво про смерть від 12 березня 2015 року. Факт родинних відносин заявника з померлою ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № 1-ЖС № 020004 від 16.08.2006 року, відповідно якого, після реєстрації шлюбу, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_2.

За рік до укладення шлюбу, 22 березня 2005 року у заявника та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 005060 від 07 квітня 2005 року.

Враховуючи те, що територія Автономної Республіки Крим у відповідності до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою Російською Федерацією, та у відповідності до ст. 9 цього ж Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, с недійсним і не створює правових наслідків, заявник позбавлений можливості предявити відповідне свідоцтво про смерть дружини до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району для оформлення та отримання грошової допомоги, як одинокому батьку що один виховує дитину.

У звязку із зазначеним, заявник вимушений звернутись до суду з заявою, оскільки встановити факт смерті особи на окупованій території в позасудовому порядку неможливо. Зазначений факт має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить право на отримання соціальної допомоги на сина, ОСОБА_4, батьком якого є заявник, яку можливо отримати лише після того як орган державної реєстрації актів цивільного стану здійснить державну реєстрацію смерті ОСОБА_2, підставою для якого є рішення суду про встановлення факту її смерті.

У судове засіданні заявник не зявився, надав заяву, у якій просить розглянути без його участі справу, заяву підтримав та просить її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, письмові документи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 ч.1, 2 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4, який народився 22.03.2005 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ЖС №005060 від 07.04.2005 р..

18.08.2006 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № 1-ЖС №020004 від 16.08.2006 року.

10 березня 2015 року в місті Феодосія Автономної Республіки Крим померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-АЯ №520647, яке видане 12 березня 2015 р. Феодосійським міським відділом записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації.

Територія Автономної Республіки Крим у відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою Російською Федерацією.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст.17 ч.1 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Заявник ОСОБА_1 є громадянином України, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, його дружина ОСОБА_2, також була громадянкою України та перебувала на тимчасово окупованій території України, у місті Феодосія Автономної Республіки Крим, що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-АЯ №520647, яке видане 12 березня 2015 р. Феодосійським міським відділом записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації.

Вищезазначене свідоцтво згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті його дружини ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України - в місті Феодосія Автономної Республіки Крим.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 234, 256-259 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, померла 10 березня 2015 року у місті Феодосія, Автономної Республіки Крим.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: Дубина Л. А.