АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/3951/14-ц Головуючий І інстанції Бабкова Т.В.
Провадження: 22-ц/790/5249/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У червні 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси таКкредит» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що судом розглядається позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 24-01-12 від 05.09.2012 року у розмірі 9 344 134, 22 грн. та суми сплаченого судового збору. ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, у зв'язку з чим існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Просив накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Невельська, 7, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Харків, вул.Мініна, 55/5.

Ухвалами Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.08.2014 року заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Невельська, 7, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Харків, вул.Мініна, 55/5.

Не погоджуючись з ухвалою судді, особа, яка не приймає участь у справі ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали суду від 06.08.2014 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Невельська, 7, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Харків, вул.Мініна, 55/5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що вона з 17.07.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Невельська, 7 був придбаний ОСОБА_2 26.12.2007 р. на підставі договору дарування. Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Харків, вул.Мініна, 55/5 був придбаний ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 12.07.2012 року. Таким чином, вказане майно було придбано ОСОБА_2 О,В. у період їх шлюбу, і на підставі вимог ст. 60 СК України є їх спільною сумісною власністю. Судом першої інстанції не враховані вказані обставини, у звязку з чим оскарженими ухвалами порушені її права як співвласниками наведеного майна, обмежено її право на користування та розпорядження вказаним майном.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частина 3 цієї статті встановлює вичерпний перелік підстав для забезпечення позову, а саме: якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розяснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, підставою для накладення арешту на майно відповідача є докази, що свідчать про наявність такого майна, його належність особі на праві власності. Також докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна у особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 24-01-12 від 05.09.2012 року у розмірі 9 344 134, 22 грн.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.07.2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Невельська, 7 та житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Харків, вул. Мініна, 55/5.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

В матеріалах справи відсутні докази до того, що судом неспіврозмірно забезпечені позовні вимоги. Вартість забезпеченого майна не підтверджена належними доказами.

Посилання апелянта на той факт, що оскарженої ухвалою порушено її права як співвласника, оскільки вказані житлові будинки були придбані її чоловіком ОСОБА_2 в період їх шлюбу, у звязку з чим є їх спільною частковою власністю є безпідставними.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Оскарженою ухвалою суд першої інстанції не вирішує спір щодо вказаного майна, а лише вживає заходи необхідні для можливого виконання рішення суду.

Забезпечення позову не позбавляє відповідача та ОСОБА_1 права повноцінно здійснювати своє право щодо володіння, користування майном, а встановлені судом заходи стосуються лише права розпорядження таким майном.

Також, судова колегія враховує той факт, що на даний час у встановленому законом порядку майно між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не поділено, у звязку з чим ОСОБА_1 не має законного права щодо розпорядження вказаним майном на свій власний розсуд. Спір відносно заявлених вимог на даний час не вирішено.

За таких обставин ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладені обставини та керуючись ст. ст. 109, 115, 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді