Справа № 451/1442/15 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/783/3574/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и л а:

30 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 4 березня 2015 року помер його батько - ОСОБА_7. Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, яке складається з наступного: земельних ділянок площею 2,8488 га, площею 1,3014 га, площею 4,1873 га, та площею 1,3020 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Дане майно померлий успадкував після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Після смерті спадкодавця він (позивач) звернувся нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак приватним нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки за час свого життя, померлий не встиг виготовити кадастрові номера земельних ділянок та здійснити державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки. Перешкодою в реалізації його законних прав та інтересів оформити спадщину відповідно до вимог законодавства стало те, що померлий його батько ОСОБА_7 за життя не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки. Усунути цю перешкоду та реалізувати такі права і інтереси можливо лише в судовому порядку. Просить постановити рішення, яким позов задовольнити.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 рокупозов ОСОБА_5 до Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, площею 5,4893 га, яка складається із двох земельних ділянок площами 4,1873 га та 1,3020 га; та земельну ділянку площею 4,1502 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 2,8488 га та 1,3014 га, що розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 4 березня 2015 року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно зясованих обставинах, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що 25 березня 2002 року її батько ОСОБА_8 склав заповіт у її користь на усе своє майно. Вказує, що спірні земельні ділянки, належали її батькові. Стверджує, що заповіт є чинним та не скасований. Оскаржуване рішення порушує її права та законні інтереси.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, оскільки суд першої інстанції зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог та наданих на їх обґрунтування доказів; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України) .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1220, ст.1217 цього Кодексу).

Частиною 3 ст.1254 ЦК України встановлено, що кожний новий заповіт скасовує попередній.

У ст.1261 ЦК України визначено черги спадкування. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_8 на підставі державного акту на право приватної власності на землю Ш-ЛВ № 002882 від 12 березня 2001 року став власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8488 га та 1,3014 га на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.15).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю Ш-ЛВ № 002881 від 12 березня 2001 року ОСОБА_9 стала власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1873 га і 1,3020 га (а.с.16).

ОСОБА_9 померла 11 червня 2001 року, її пережив чоловік - ОСОБА_8, який на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 проживав разом із спадкодавцем; та дочка - ОСОБА_2

ОСОБА_8 помер 24 січня 2004 року (а.с.14).

ОСОБА_9 і ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_2

ОСОБА_7, який помер 4 березня 2015 року (а.с.10), є сином ОСОБА_2 Позивач є сином ОСОБА_7 і онуком ОСОБА_2

14 березня 2002 року секретарем виконавчого комітету Сушнівської сільської ради посвідчено заповіт ОСОБА_8 відповідно до якого він заповів ОСОБА_7 державний акт на право приватної власності на землю та свідоцтво про право власності на майновий пай (а.с.11).

25 березня 2002 року ОСОБА_8 заповів все майно, яке буде належати йому на час смерті, ОСОБА_2, про що склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сушнівської сільської ради (а.с.44). Зазначеним заповітом скасовано заповіт ОСОБА_8 від 14 березня 2002 року в користь ОСОБА_5 Відомості про скасування заповіту ОСОБА_8 від 25 березня 2002 року відсутні.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2005 року встановлено факт, що ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8, який помер 23 січня 2004 року, прийняв спадщину, а саме: майновий пай в СТзОВ «Галичина» в с.Сушно Радехівського району Львівської області на суму 2 085 грн., майновий пай в СТзОВ «Галичина» в с.Сушно Радехівського району Львівської області на суму 7 172 грн., земельні ділянки, площами 4,1502 га та 5,4893 га (а.с.17).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Після смерті ОСОБА_9 залишилося спадкове майно - земельна ділянка, площею 5,4893 га, яка складається із двох земельних ділянок площами 4,1873 га та 1,3020 га, що підтверджується Державним актом серії III-ЛВ №0022881 від 12 березня 2001 року.

Після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно - земельна ділянка, площею 4,1502 га, яка складається із двох земельних ділянок площами 2,8488 га та 1,3014 га, які розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом серії ІП-ЛВ №0022882 від 12 березня 2001 року.

Із заповіту, складеного 14 березня 2002 року, та посвідченого секретарем виконкому Сушнівської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_8 все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося і на яке він по закону матиме право на день смерті, заповів онукові ОСОБА_7

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2005 року, яке набрало законної сили, встановлено факт, що ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8, який помер 23 січня 2004 року, прийняв спадщину, а саме: майновий пай в СТзОВ «Галичина» в с.Сушно Радехівського району Львівської області на суму 2 085 грн., майновий пай в СТзОВ «Галичина» в с.Сушно Радехівського району Львівської області на суму 7 172 грн., земельні ділянки, площами 4,1502 га та 5,4893 га .

Суд першої інстанції також взяв до уваги, що визнання позову відповідачем ОСОБА_6, яка є матірю позивача, не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного суд першої інстанції вважав, що зазначені обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому визнаються належними, достовірними та допустимими. Посилаючись на ст. 328,1218 ЦК України, суд прийшов до висновку про підставність позову та задовольнив такий.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.

Здійснення права на спадкування урегульовано главою 87 ЦК України. За загальним правилом оформлення прав на спадкове майно здійснюється відповідно до передбаченої законом процедури нотаріусом, якого не може підміняти суд.

Встановлено, що після відкриття спадщини у звязку із смертю ОСОБА_9 (зокрема, на спірні земельні ділянки площею 4,1873 га і 1,3020 га) таку прийняв її пережилий чоловік - ОСОБА_8, який проживав з нею на час відкриття спадщини.

На все належне йому на час смерті майно ОСОБА_8 склав заповіт в користь ОСОБА_2 Доказів про скасування чи недійсність цього заповіту не надано. Відтак, спірні земельні ділянки входять до спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_8

Судове рішення про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8 не породжує прав ОСОБА_7 на спірні земельні ділянки, оскільки на підставі цього рішення ОСОБА_7 не став власником цих земельних ділянок і вони не можуть вважатися спадковим майном після його смерті. Відтак, позивач не може спадкувати спірні земельні ділянки після смерті ОСОБА_7

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності;колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.303, п. 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 5,4893 га, яка складається із двох земельних ділянок площами 4,1873 га та 1,3020 га; та земельну ділянку площею 4,1502 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 2,8488 га та 1,3014 га, що розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_7, який помер 4 березня 2015 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді