АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Усика Г.І.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2015 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И Л А

Справа № 755/9320/15-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/388/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
У травні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу матеріальні збитки в розмірі 10000, 00 грн..

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2015 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 10000, 00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та 243, 60 грн. судового збору, а всього стягнути 10243, 60 грн..

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про його незаконність і необґрунтованість у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права як таке, що ухвалено не об'єктивно у зв'язку із неповним, поверхневим дослідженням обставин справи. А саме відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що ДТП сталася з вини відповідача, оскільки він своєї вини не визнав. Також вказує на те, що повідомлення про ДТП не може слугувати документом, на який суд може посилатися при ухваленні рішення. Крім того, зазначає про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що договір страхування, який в свою чергу, є документальним підтвердженням законності відшкодування страхової суми страхувальнику у разі ДТП, зазначений ОСОБА_4 в повідомленні про ДТП, та договір, який міститься в матеріалах справи є зовсім різними договорами, що викликає сумніви в законності страхового відшкодування. Відповідач ще вказує на те, що на момент вчинення ДТП у нього був відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та між сторонами ДТП не було досягнуто згоди стосовно винуватця ДТП, а тому в такому випадку працівники ДАІ мали скласти відповідні матеріали та направити їх до суду.

В зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованими та просив залишити його без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому враховуючи положення ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що обставини викладені позивачем, є доведеними належними доказами, відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів на в повній мірі відповідає вимогам закону.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 28.09.2012 о 09 год. 15 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на Набережному шосе, 25 в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5.

Згідно п. 2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо- транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до примітки до ст. 124 КУпАП, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».Як вбачається з матеріалів справи учасники ДТП реалізували вказане право склавши повідомлення про ДТП від 28.09.2012 без виклику ДАІ.

Згідно повідомлення ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_3, в пункті 14 зазначив, що «невитримав дистанцію та невстиг загальмувати вчасно», що в свою чергу вказує на те, що він визнав свою вину у вчиненні ДТП, яке сталось на естакаді біля станції метро «Дніпро» при з'їзді з мосту метро на Набережне шосе, в результаті якого було пошкоджено задній бампер та вихлопну трубу автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.22). А тому доводи апеллянта про те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що ДТП сталася з вини відповідача, оскільки він своєї вини не визнав, колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання відповідача на те, що повідомлення про ДТП для страхової компанії не є тим документом на який суд може спиратися як на належний доказ при ухваленні рішення, оскільки один із транспортних засобів, а саме автомобіль ОСОБА_1 не був забезпечений страховим полісом на час ДТП , що суперечить положенням п. 2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів вважає необґрунтованими виходячи з такого. Так, в повідомленні про ДТП що міститься в матеріалах справи (а.с. 22), учасниками ДТП - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в п. 8 зазначені їх страхові поліси, якими були забезпечені транспортні засоби. Як було встановлено пізніше страховий поліс відповідача не діяв на момент ДТП. Проте вказана обставина не свідчить про недійсність або нечинність складеного сторонами повідомлення про ДТП. Сторони, зокрема, відповідач складаючи вказане повідомлення, дійшли згоди відносно обставин ДТП, при цьому вони діяли на власний розсуд, усвідомлюючи всі наслідки, в тому числі, і уникнення адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП. Тому колегія суддів вважає повідомлення про ДТП спільно складене учасниками ДТП належним та допустимим доказом, що підтверджує обставинами ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ч. 2 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо- транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України».

Відповідно до п. 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» встановлено, затвердити максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з дня набрання чинності цим розпорядженням до 31.12.2012 - в розмірі 10000 гривень потерпілому.

Відповідальність власника автомобіля «Тойота» ОСОБА_5 в момент ДТП була застрахована за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 13-21).

Відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП застрахована не була, що підтверджується витягом з бази МТСБУ про те, що Поліс АА 0889797 був укладений відповідачем з ПрАТ «СК «Дніпроінмед», проте, не діяв на момент ДТП (28.09.2012) (а.с. 85).

28.09.2012 власник автомобіля «Тойота» ОСОБА_5 звернувся до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 23-26). Відповідно до рахунку-фактури № від 07.10.2012, загальна сума ремонту автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 становить 12 634,43 грн., що становить 10528,69 грн. без врахування ПДВ. (а.с. 27).

Відповідно до страхового акту № 1.001.12.02130/VESK029280 від 29.10.2012 випадок, що відбувся 28.09.2012, страховиком було визнано страховою подією та вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 10000 грн. (а.с. 33, 34).

Як вбачається з платіжного доручення № ДП0010799 від 30.10.2012 ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатила ОСОБА_6 страхове відшкодування в сумі 10000 грн. (а.с. 35).

Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась 28.09.2012, то максимальне відшкодування становить - 10 000,00 грн.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Оскільки обставини, викладені позивачем, доведені належними доказами, відповідачем не спростовані, а тому рішення суду першої інстанції щодо стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

В порядку ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. В рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими і його висновки в цій частині є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: