Справа № 755/7877/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 до Ленінського Відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції про зобов'язання повернути транспортний засіб,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 до Ленінського Відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції про зобов'язання повернути транспортний засіб.

Відповідно до прохальної частини поданої заяви, позивач ОСОБА_1 просить суд: « Зобов'язати Ленінський Відділ державної виконавчої служби Дніпровського МУЮ повернути ОСОБА_1 автотранспортний засіб - автомобіль легковий Фольцваген Пасат, 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 та який вилучено незаконно».

За статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, мають розглядатись в порядку ст.383 Цивільного процесуального кодексу України.

Як роз'яснено у п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Відповідно до частини першої та другої статі 26 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представника сторін та третіх осіб. У справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявник, інші заінтересовані особи, їхні представники.

За змістом ст. 26 Цивільного процесуального кодексу України сторона виконавчого провадження, яка звернулась до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби розглядаються в судами згідно ст.383 Цивільного процесуального кодексу України за участю, як заінтересованих осіб, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 ЦПК).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина третя статті 385 ЦПК).

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без руху, оскільки подана до суду скарга на дії державного виконавця за формою та змістом не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, з урахуванням положень п. 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не визначено суб'єктний склад сторін, з урахуванням положень ст.26 Цивільного процесуального кодексу України (сторони зазначені як позивач та відповідач); не визначено суть поданої скарги, тобто які дії чи бездіяльність допущено державним виконавцем, в межах процедури виконавчого провадження, не викладено зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Також, у прохальній частині скарги заявником не визначено спосіб захисту для відновлення порушених прав, тобто яке рішення, дію чи бездіяльність посадової особи державної виконавчої служби заявник просить визнати неправомірними, та у якій спосіб спонукати державного виконавця усунути порушення прав заявника, як стягувача в процедурі виконавчого провадження, які мають бути викладені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, заявник, як сторона виконавчого провадження, має право звернутись до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, однак така скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, як це передбачено у статті 385 ЦПК, тому при зверненні до суду з порушенням визначених законодавством строків необхідно подати до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення з даною заявою до суду разом з доказами, які мають підтвердити поважні причини пропущення заявником строку для подання скарги на дії державного виконавця.

Слід зазначити, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях119-121 Цивільного процесуального кодексу України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 до Ленінського Відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції про зобов'язання повернути транспортний засіб залишити без руху, про що повідомити заявника та надати строк до „20" травня 2016 р. для виправлення вказаних недоліків.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

С у д д я