Справа № 458/954/15 Головуючий у 1 інстанції: Строна Т.Г.
Провадження № 22-ц/783/1343/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Зверхановської Л.Д.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області, третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що він постійно проживав з померлою ОСОБА_3, а після її смерті прийняв спадщину і на даний час проживає в будинку матері, здійснює догляд за будинком провів його ремонт. А відтак вважає, що за ним слід визнати право власності на житловий будинок у порядку спадкування.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. ст. 1268,1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст. 1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 29 січня 2009 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Центральна, 12 в с. Жукотин Турківського району Львівської області. Правовстановлюючі документи на майно відсутні.

ОСОБА_4, є сином померлої ОСОБА_3 та спадкоємцем майна померлої за законом згідно із першою чергою спадкування разом зі своїм рідним братом, ОСОБА_5. Також позивач у позовній заяві зазначає про наявність ще одного брата, ОСОБА_6 20.06.2006 року ОСОБА_5В помер, після нього залишилося двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, ОСОБА_3, протягом визначеного законом шестимісячного терміну звернулися: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, онука померлої, та від імені малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, онуки померлої, її мати, ОСОБА_9.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є спадкоємцями другої черги згідно із законом після смерті ОСОБА_3. В разі відсутності спадкоємців першої черги згідно із законом вони мають право на спадкування майна померлої ОСОБА_3.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач не вчинив дій, які б свідчили про фактичне прийняття ним спадщини та пропустив строк для прийняття спадщини. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 09 вересня 2015 року, тобто з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому відповідно до вимог чинного законодавства, він не виконав визначений законом порядок для прийняття спадщини.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що він постійно проживав з померлою ОСОБА_3, оскільки позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту.

Згідно довідки виконавчого комітету Лімнянської сільської ради від 16.02.2009 року за №391, померла ОСОБА_3 на день смерті 29.01.2009 року проживала одна.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ч.1, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: