Справа № 161/9449/16-ц Провадження №22-ц/773/1774/16 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Категорія:41 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

16 грудня 2016 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області Карпук А.К., вивчивши апеляційну скаргу відповідача Державної фінансової інспекції у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної фінансової інспекції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача заступник начальника відділу інспектування в соціальній сфері та культурі Державної фінансової інспекції у Волинській області Ліщук І.О., про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и в:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2016 року даний позов задоволено.

Постановлено визнати недостовірною інформацію (висновки), зазначену заступником начальника відділу інспектування в соціальній сфері та культурі Держфінінспекції у Волинській області Ліщук І.О. у Акті ревізії фінансово-господарської діяльності Волинського обласного санаторію матері і дитини «Турія» від 04 квітня 2016 року № 040-24/002 та зобов'язати Державну фінансову інспекцію у Волинській області виключити такі висновки з тексту даного Акту, а саме Висновки про те, що:

- порушення при складанні фінансових планів на 2014 та 2015 роки допущені ….., а також директором ОСОБА_2, яким підписано фінансові плани (ст. 8 Акту);

- вищезазначені порушення допущено з вини колишнього директора санаторію ОСОБА_2, яким підписано акти приймання-передачі послуг, що містять недостовірні дані щодо надання послуг... (ст. 16 Акту);

- виходячи з вищенаведеного, в актах приймання-передачі послуг за Договором, укладеним з Міністерством від 25.07.2014 № 14/23-ВТ, санаторієм завищено кількість осіб, які отримали весь комплекс санаторно-курортних послуг, визначених договором, та вартість фактично наданих у 2014 році послуг, чим порушено вимоги п. 1 ст. 9 Закону України № 996.

Не виконання умов договору щодо надання в повному обсязі послуг із санаторно-курортного лікування дітей у 2014 році, укладеного з Міністерством, є порушенням вимог ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідне порушення допущено з вини колишнього директора санаторію ОСОБА_2, яким підписано акти приймання-передачі послуг, що містять недостовірну інформацію про обсяг наданих послуг та яким, в особі керівника закладу, не забезпечено виконання умов укладеного договору (ст. 20 Акту);

- ревізією нарахування заробітної плати за ці періоди встановлено, що в порушення вимог зазначеного наказу, який запроваджував зміни в організації виробництва і праці для всіх категорій працівників санаторію, крім працівників котельні і сторожів, у зазначені періоди при відсутності інших розпорядчих документів про наявність виробничої необхідності у роботі окремих категорій працівників та її терміну, крім директора ОСОБА_2, в табеля обліку робочого часу відображено також роботу заступника директор ОСОБА_4, помічника директора ОСОБА_5, заступника директора по господарській частині ОСОБА_6, головного бухгалтера ОСОБА_7, секретар-друкарки ОСОБА_8 та окремих працівників інших підрозділів. За відпрацьований час у період припинення діяльності у 2014 році нараховано заробітної плати 41 працівнику на загальну суму 88 972,46 грн., на яку нараховано ЄСВ в сумі 32 362,92 грн., та у 2015 році - 15 працівникам на суму 105 721,24 грн., на яку нараховано 38 790,77 грн. ЄСВ.

Виплата заробітної плати у період припинення діяльності санаторію без обумовлення необхідності виконання певного виду робіт або його нормування, сприяло зростанню рівня заборгованості по заробітній платі (ст. 37 Акту);

- проведеним аналізом показників фінансових звітів щодо результатів діяльності санаторію за 2014, 2015 роки, визначених згідно даних бухгалтерського обліку, встановлено, що фінансовим результатом від діяльності санаторію за 2014 рік є збиток в сумі 984,2 тис. грн., у 2015 році - збиток в сумі 2 161,0 тис. гри. Таким чином, нарахування вказаної надбавки без перегляду її розміру є порушенням вищезазначених умов контракту (ст. 38 Акту);

- … Порушення в частині наявності простроченої заборгованості з оплати праці допущено з вини колишнього директора ОСОБА_2 (ст. 39 Акту);

- …зазначені кошти в сумі 51 078,0 грн. ним (начальником відділу у справах молоді та спорту Ковельської райдержадміністрації Ювченком І.В.) були передані 08.08.2014 року директору санаторію ОСОБА_2 (ст. 48 Акту);

- внаслідок оплати завищеної вартості виконаних робіт санаторію завдано збитків на загальну суму 9 866,70 грн. Порушення щодо завищення вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт допущено з вини колишнього директора санаторію ОСОБА_2, яким підписано та прийнято до оплати акти виконаних робіт форми КБ-2в., що містять завищену вартість та обсяг виконаних робіт (ст. 52 Акту).

Зобов'язати Державну фінансову інспекцію у Волинській області відкликати Акт ревізії фінансово-господарської діяльності Волинського обласного санаторію матері і дитини «Турія» від 04 квітня 2016 року № 040-24/002 та всі інші офіційні документи, які передавались Державною фінансовою інспекцією у Волинській області офіційним органам та установам.

Не погоджуючись з даним рішеннням суду, відповідач державна фінансова інспекція у Волинській області подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог.Проте при поданні апеляційної скарги стороною не сплачений судовий збір.

У клопотанні поданому разом із апеляційною скаргою відповідач просить суд відстрочити сплату судового збору, мотивуючи це тим, що Законом України «Про державний бюджет України на 2016 року» видатки на сплату органами державного фінансового контролю судового збору не передбачено і бюджетні асигнування на відповідні цілі не видалялося.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 передбачено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочки сплати судового збору.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.3 цього Закону судовий збір справляється у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.208 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Станом на 1 січня 2016 року місячний розмір мінімальної заробітної плати складає 1378 грн. відповідно до ст. 8 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік".

Згідно з пунктом 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

В поданій апеляційній скарзі оскаржується рішення щодо 2-х немайнових вимог, тому за подання апеляційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1212,64 грн. (1378грн.х0,4х110%х 2 вимоги) - за наступними реквізитами:

одержувач - УК у м.Луцьку, 22030101;

ідентифікаційний код за ;

банк одержувача: ГУДКСУ у Волинській області;

код банку (МФО) 803014;

рахунок одержувача: 0002;

призначення платежу: судовий збір за розгляд в апеляційному суді Волинської області справи, код 02890400, у справі за позовом ОСОБА_2, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідна квитанція (оригінал) або квитанції (оригінали) мають бути подані до апеляційного суду.

Враховуючи зазначені обставини, до скарги слід застосувати вимоги ст.297 ЦПК України і залишити її без руху та надати строк для усунення відмічених недоліків.

Керуючись ст. ст. 121 ч.1, 297 ч.2 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання Державної фінансової інспекції у Волинській області про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу відповідача Державної фінансової інспекції у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2016 року у даній справі залишити без руху.

Надати відповідачу строк тривалістю п'ять днів з дня отримання копії даної ухвали для сплати судового збору, а у разі пільг щодо сплати судового збору - надати відповідні докази.

Оригінал квитанції про сплату судового збору надати в апеляційний суд Волинської області.

У разі невиконання вимоги суду у зазначений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя