Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - громадська організація «Комітет захисту прав міноритарних акціонерів закритого акціонерного товариства «Полярна зірка», про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала у закритому акціонерному товаристві «Полярна зірка» (далі - ЗАТ «Полярна зірка») та була власником іменних акцій зазначеного товариства. ОСОБА_5, який був генеральним директором акціонерного товариства закритого типу «Полярна зірка» (далі - АТЗТ «Полярна зірка»), не вніс на розрахунковий рахунок або в касу товариства грошових коштів у розмірі 242 212,19 доларів США, які отримані за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Також майно, яке належало товариству, було продано за заниженою вартістю, а отримані грошові кошти від продажу майна, не були перераховані на рахунок чи в касу АТЗТ «Полярна зірка». Таким чином, ОСОБА_5 як генеральний директор протиправно не виконував свої посадові обов'язки, що призвело до зникнення грошових коштів, які мали бути направлені на погашення заборгованості за дивідендами перед міноритарними акціонерами АТЗТ «Полярна зірка», та призвели до штучного банкрутства підприємства, у зв'язку з чим позивач втратила постійне місце роботи, постійний заробіток та престижну роботу. Відповідач своїми незаконним діями заподіяв ОСОБА_6 значну моральну шкоду, оскільки вона переживала суттєві душевні страждання та через нервове напруження і хвилювання у неї загострились хронічні хвороби.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 просила визнати незаконними дії ОСОБА_5 щодо продажу майна АТЗТ «Полярна зірка» та неотримання товариством коштів за його продажу, стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням нормпроцесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є міноритарним акціонером ЗАТ «Полярна зірка» та власником 39 простих іменних акцій вказаного товариства.

Загальними зборами АТЗТ «Полярна зірка» від 07 травня 2004 року прийнято рішення про відчуження майна юридичної особи на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Анастасія - 2000» та приватного підприємства «Галина».

Постановою господарського суду Одеської області від 02 липня 2007 року АТЗТ «Полярна зірка» визнано банкрутом у зв'язку з наявністю заборгованості щодо сплати податків до державного бюджету та відсутності майна та грошових коштів у підприємства для погашення такої заборгованості.

Відповідача ОСОБА_5 працював генеральним директором АТЗТ «Полярна зірка».

Зі змістом ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Відповідно роз'яснень, викладених у п. 51 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24 жовтня 2008 року № 13, законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. Спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Так, ОСОБА_6 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_5 як до фізичної особи, посилаючись на незаконні дії останнього як генерального директора товариства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, доказів щодо незаконності дій ОСОБА_5 як фізичної особи щодо продажу майна АТЗТ «Полярна зірка» та неотримання товариством коштів за продаж майна, наявність причинно-наслідкового зв'язку з такими діями та, як наслідок, завдання позивачу моральної шкоди, суду не надано.

Також позивачем не доведено, що дії відповідача як фізичної особи пов'язані з економічними результатами діяльності підприємства.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених вимог, зокрема, що ОСОБА_5 як фізичною особою, а не посадовою особою підприємства порушено права позивача.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова