Дата документу 11.08.2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Чудаковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача збитки, завдані невиконанням договору про надання юридичних послуг в сумі 7079 грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору і правової допомоги.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та пояснила, що для вирішення питання оформлення права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, вона через свою бабусю ОСОБА_4 уклала договір на надання юридичних послуг із адвокатом ОСОБА_2 Відповідно до укладеного договору відповідач повинен був представляти її інтереси в Генічеському районному суді Херсонської області по справі про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування. Оскільки вона сама не мала змоги брати участь в судових засіданнях, 07 лютого 2013 року вона надала відповідачу довіреність на ведення справи від її імені. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим 11 червня 2013 року Генічеським районним судом було постановлено ухвалу, якою її позов залишено без розгляду з причин повторної неявки позивачки в судове засідання. Свідоцтво про право власності на спадкове майно вона отримала сама. Позивачка вважає, що оскільки відповідач взяті на себе за договором зобов'язання не виконав, він повинен повернути сплачений гонорар в розмірі 6000 грн, оплату проїзду адвоката з м.Мелітополя до м.Генічеськ в розмірі 600 грн., судовий збір 229 грн. 40 коп., оплату нотаріусу за посвідчення довіреності 250 грн., а всього 7079 грн. 40 коп., а також сплачений судовий збір при подачі даного позову у розмірі 487 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу 500 грн.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачка через свою бабусю ОСОБА_4 звернулася до нього у 2013 році за юридичною допомогою щодо вирішення питання оформлення права власності на спадкове майно в м.Генічеськ Херсонської області. Між ними був укладений договір про надання юридичних послуг, який ними був підписаний. Оскільки позивачка не мала часу займатися питанням оформлення спадщини, вона видала довіреність на нього і його помічників вести від її імені справи щодо прийняття спадщини у всіх інстанціях. Оглянувши усі документи нотаріус встановив відсутність правоустановчих документів на житловий будинок. Зі слів позивачки та її бабусі усі документи на будинок знаходилися у сина померлої ОСОБА_5, з яким останні в неприязних стосунках. Для вирішення питання мирним шляхом він зробив об'яву в газеті та коли знайшов ОСОБА_5, то той не пішов із ним на контакт та відмовився давати документи на будинок. Ним було підготовлено позовну заяву до Генічеського районного суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Участь в судовому засіданні приймав він, а також його помічниця ОСОБА_6 Однак, завдяки його помічниці ОСОБА_5 погодився віддати оригінали документів на будинок під зобов'язання ОСОБА_6 повернути йому їх після оформлення відповідної частки спадщини на позивачку. Оскільки необхідні для реєстрації права власності на спадщину документи були на руках у позивачки, тому не було необхідності в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Дані обставини були пояснені позивачці та її бабусі і вони погодилися із цим. В подальшому вони залишили позивачку та ОСОБА_4 у нотаріуса, а самі поїхали у справах. Йому відомо, що свідоцтво про право на спадщину позивачка повинна була передати ОСОБА_4, якій в свою чергу віддала його помічниця ОСОБА_6 Відповідач вважає, що усі взяті на себе зобов'язання по договору він виконав, а тому, позов є безпідставним і він просить відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач не виконав зобов'язання передбачені Договором про надання юридичних послуг, не представляв інтересів позивачки в суді.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є адвокатом на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від 10 червня 1999 року.

04 лютого 2013 року між позивачем (клієнт) та відповідачем (юрист) було укладено Договір про надання юридичних послуг, за яким відповідач зобов'язався надати позивачці правову допомогу по юридичних питаннях, а також ведення цивільних, кримінальних, адміністративних справ у судах всіх інстанцій, а позивачка зобов'язалася прийняти вказані послуги та оплатити їх /а.с.6-7/.

Як пояснили сторони в судовому засіданні предметом договору було досягнення мети щодо оформлення права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3.

Для представництва інтересів позивачки нею 07 лютого 2013 року було видано довіреність на відповідача ОСОБА_2, а також на ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, із наданням останнім усіх прав вести від її імені справи в усіх судових установах, з усіма правами, наділеними законом позивачу та вчиняти необхідні юридичні дії в нотаріальній конторі з питання успадкування, отримання свідоцтва про право на спадщину та інше /а.с.9/.

Так, позивачка наполягає на тому, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором її позов було залишено без розгляду Геннічеським районним судом.

Згідно з ч.3ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України.

Позивачка на підтвердження своїх доводів надала копію ухвали Генічеського районного суду про залишення її позову без розгляду. Причиною, якої є повторна її неявка /а.с.10/. Тому вона вважає, що відповідач не виконував умови договору.

Однак, з таким твердженням погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як пояснила позивачка, що не заперечувалося і самим відповідачем предметом їхнього договору було оформлення права власності на частину спадкового майна після смерті її бабусі ОСОБА_3

Однак, з отриманих з Генічеської державної нотаріальної контори копій матеріалів спадкової справи №423/08, що заводилася після смерті ОСОБА_3 наявне свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане ОСОБА_1 16 грудня 2013 року /а.с. /.

Але позивачка вказує, що свідоцтво отримала сама, без допомоги адвоката. Оскільки до нотаріуса зверталася особисто разом із ОСОБА_4

При цьому свідок ОСОБА_4 пояснила, що вони могли отримати самостійно свідоцтво про право на 1/3 частину спадщини і кошти, які вони сплатили адвокату, можна було і не витрачати. Вони укладали договір з адвокатом з метою оформлення права власності на ? частину спадщини, оскільки один із братів, третій спадкоємець, невідомо де знаходиться. Його слід було оголосити померлим і оформити спадщину на двох спадкоємців порівну. Відповідач цього не зробив, тобто не виконав умови договору.

Однак, у судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_6 пояснила, що у 2013 році була помічником адвоката ОСОБА_2 Позивачкою була надана довіреність їй та іншим помічникам адвоката ОСОБА_2 вести справу щодо отримання свідоцтва на спадщину після смерті бабусі позивачки ОСОБА_3 З метою надання юридичної допомоги вона особисто їздила декілька разів на судові засідання до Генічеського суду, зустрічалася із тодішнім відповідачем ОСОБА_5, який не хотів надавати оригінали правоустановчих документів на будинок, через неприязні стосунки із позивачкою. Однак, після ведення переговорів зі ОСОБА_5 останній погодився надати необхідні документи, але під особисте її зобов'язання в подальшому повернути їх йому. Оскільки усі необхідні документи для оформлення спадщини були на руках у позивачки, тому в судове засідання не було необхідності з'являтися. Це було пояснено позивачці та її бабусі ОСОБА_4 і вони погодилися на це. В судове засіданні вони з'являтись не стали. В подальшому вона від імені позивачки по довіреності зверталася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку до нотаріуса 13 грудня 2013 року, а вже 16 грудня 2013 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке передала ОСОБА_4 для подальшої передачі позивачці. Крім того, у судовому засіданні 23.04.2013 року вона приймала участь як представник позивачки за довіреністю, але слухання справи було відкладено для виклику відповідача. ОСОБА_6 вважає, що позивачка самостійно не змогла б отримати свідоцтва, оскільки син померлої ОСОБА_5 був у неприязних стосунках із позивачкою, а без правоустановчих документів нотаріус не видала б свідоцтва на спадщину.

Витягом із трудової книжки ОСОБА_6 (а.с.37) підтверджується те, що вона дійсно працювала помічником адвоката ОСОБА_2

Матеріалами спадкової справи померлої ОСОБА_3 підтверджується, що саме помічник адвоката ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проводила всі дії з оформлення спадщини, а саме: зверталась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, укладала договір на оцінку спадкового майна, зверталась з заявою про видачу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А отже, спадщина оформлена за позивачкою саме відповідачем в особі його помічника.

При таких обставинах судом не встановлено того, що відповідач неналежно виконав зобов'язання по договору.

З самого договору не вбачається те, що адвокат уклав договір з позивачкою на оформлення за нею саме ? частини спадщини.

Неявку до Геничеського районного суду відповідач та свідок ОСОБА_6 пояснили тим, що інший спадкоємець ОСОБА_5 надав їм правоустановчі документи на спадкове майно і спадщину можна було оформити через нотаріальну контору.

Поведінка позивачки свідчить про те, що вона погодилась з оформленням спадщини через нотаріальну контору, оскільки з позовом до відповідача вона звернулась до суду лише через два роки після отримання свідоцтва про право на спадщину.

Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачка суду не надала.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі судовий збір та витрати на правову допомогу відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.610, 901 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: