ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4307/15-ц
Провадження № 2/210/341/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" червня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Ширинової К.С.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ України», в особі філії «ДЦ Криворізька» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ України», про визнання дій протиправними, визнання наказу незаконним, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач ОСОБА_5 із вищевказаним позовом до ТОВ «ДЦ Україна», в особі філії «ДЦ - Криворізька» ТОВ «ДЦ України», про визнання дій протиправними, визнання наказу незаконним, стягнення моральної шкоди, котрий в подальшому 22 квітня 2016 року було уточнено представником позивача ОСОБА_5, - ОСОБА_2 (довіреність від 20 серпня 2015 року, посвідчена директором ТОВ «Консультаційно-бухгалтерський центр «ДС Груп», термін дії, - до 19 серпня 2018 року (а.с.25), та вмотивовано тим, що позивач ОСОБА_5 працює в ТОВ «ДЦ Україна» керуючою магазином №475, що є структурним підрозділом філії «ДЦ - Криворізька» ТOB «ДЦ Україна», на займаній посаді працює з червня 2014 року, загалом в компанії працює більш ніж чотири роки, починаючи з посади продавця.

Вказував на те, що у грудні 2014 року було змінено директора філії. З середини січня 2015 року директором філії став ОСОБА_6, котрий на його думку намагається незаконно звільнити позивача ОСОБА_5 із займаної посади. З його боку, та з боку його заступника ОСОБА_7 створюються умови для такого звільнення. Так, 16 січня 2015 року ОСОБА_6 проводив збори керуючих магазинами регіону для підведення підсумків 2014 року. Після зборів він приїхав до позивача в магазин для проведення особистої бесіди із нею. Під час бесіди він їй повідомив, що не задоволений її роботою проаналізувавши інформацію, яку він зібрав із різних джерел, які саме це джерела він позивачеві відмовився повідомити. Також, він повідомив позивачеві, що обурений тим фактом, що ніби то її колектив, на чолі із нею, в робочий час вживав алкогольні напої на робочому місці. Він відмовився повідомляти звідки у нього така інформація, а також не зміг повідомити дату інциденту. Якихось конкретних, обґрунтованих претензій до якості роботи позивача він не предявив, все зводилось до загальних фраз. По закінченню бесіди, директор запропонував позивачеві звільнитись за власним бажанням, або перевестись на посаду продавця. Надав їй час на роздуми до наступного дня. Не дочекавшись її відповіді, він сам подзвонив позивачеві 19 січня 2015 року, розмова була короткою, зрозумівши, що позивач не бажає приймати його пропозицію, пообіцяв їй вирішити питання по іншому.

Зазначав, що пізніше, в той же день, позивачеві подзвонила його заступник ОСОБА_7 Пояснила, що позивач своєю поведінкою дуже розізлила директора філії і перейшла точку неповернення. Директор прийняв рішення звільнити позивача і він це зробить будь-яким способом. Однак, так як будь-яких законних підстав звільнити позивача немає, він створить умови, що позивач не зможе нормально працювати і піде сама, що директор не бачить її в компанії, не бажає із нею працювати та буде шукати способи прибрати позивача з цієї посади. Після своїх слів, він перейшов до дій. Директор, будучи керівником філії лише на протязі місяця, не здійснивши особисто жодної перевірки, робить висновки щодо некомпетентності позивача як керуючої магазином. Всі попередні перевірки, що проводились попереднім керівником філії та його заступником, тією ж самою ОСОБА_7, жодних суттєвих порушень або проблем в роботі позивача не виявили. Так, 12 лютого 2015 року директор знову проводив збори керуючих магазинами регіону, проте, коли позивач прибула на збори, директор повідомив її, що для неї вони будуть проведені особисто і вона може бути вільна. Після зборів він приїхав до позивача в магазин і вручив наказ №008-кф від 12 лютого 2015 року, яким оголошував позивачеві догану за нібито порушення трудової дисципліни. В своєму наказі директор філії посилається на неналежне виконання з власної вини покладених на позивача трудових обов'язків, визначених трудовим договором, «Правилами внутрішнього трудового розпорядку», посадовою інструкцією керуючого магазином. Підставою для оголошення догани позивачеві стали доповідна записка заступника директора філії ОСОБА_7 від 22 січня 2015 року, її пояснювальна записка, пояснювальні старшого продавця ОСОБА_8 від 05 лютого 2015 року, пояснювальна комплектувальника товарів ОСОБА_9 від 05 лютого 2015 року. При цьому, наказ не містить жодних даних, які саме порушення виявлені в роботі позивача, які саме пункти трудового договору, правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції нею порушені. Зі змісту наказу не зрозуміло, за який саме проступок позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Всі пояснювальні записки персоналу магазину написані у формі доповідної записки, а не пояснювальної, мають ідентичний зміст, майже дослівні, окрім пояснювальної комплектувальника товарів ОСОБА_9 Також, всі пояснювальні записки персоналу магазину написані у лютому місяці, дві через півтора місяця після начебто вживання алкоголю всім колективом, а дві через два місяці, і всі співробітники чітко пам'ятають дату та час інциденту. Все це говорить, на його думку про те, що вони були написані під диктовку та під тиском санкцій з боку директора філії. Зі змісту пояснювальних записок виходить, що позивача притягнуто до відповідальності за події, які нібито відбувались 26 грудня 2014 року, проте це вже був не її робочий час, адже вона працює з 09:00 години до 18:00 години, позивачеві не встановлено ненормований робочий день, після закінчення її робочого часу обов'язки керуючого магазином виконує старший продавець, 26 грудня 2014 року це була ОСОБА_8 Отже вважає, що позивача притягнули до відповідальності за порушення трудової дисципліни у її неробочий час. Щодо доповідної записки заступника директора ОСОБА_7, пояснив, що в своїй доповідній записці вона зазначає, що при перегляді відеозапису з відео регістратора, нею було виявлено, що персонал магазину веселився у торговому залі. В розмові з персоналом вона вияснила, що в цей день відбувалось святкування ОСОБА_10 в кабінеті керуючої. Виявивши це, вона не зробила собі копію відеозапису, не відібрала письмових пояснень щодо цього у персоналу магазину на місці. При цьому, вона просить скопіювати відеозапис керуючу іншим магазином, а пояснювальні записки у персоналу відібрались лише через півмісяця після виявлення відповідного факту. Також в доповідній записці вона повідомляє, що це вже не перше порушення з боку позивача трудової дисципліни, і з її слів, це значить, що і виконання функціональних обов'язків. Посилається на те, що при перевірці 09 грудня 2014 року, при перегляді відеозапису з відео регістратора вона виявила, що персонал магазину зявився на роботу за 04 хвилини до його відкриття, а позивач не зявилась на роботу протягом півгодини з моменту відкриття магазину. При цьому знов таки, жодних пояснень у персоналу відібрано не було, копію відеозапису не зроблено. На його думку висновки щодо систематичного порушення позивачем трудових обовязків, а також наказ, який не обґрунтований та надуманий, підписано з метою підготовки для подальшого звільнення позивача з посади керуючої магазином №475 на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Адже, для звільнення працівника на підставі зазначеної норми потрібне систематичне порушення ним трудової дисципліни і попереднє застосування заходів дисциплінарного або громадського впливу. В доповідній записці заступника директора філії вказується, що позивач нібито систематично порушує трудову дисципліну та несумлінно ставиться до виконання своїх трудових обовязків, проте жодної конкретики та доказів вони не місять. Вважає оскаржуваний наказ незаконним, адже жодних порушень трудової дисципліни з боку позивача не було, свої трудові обовязки вона виконує сумлінно, а цей наказ є результатом упередженого ставлення до неї її безпосереднього керівництва. Це проміжний результат, який, на його думку, передував би наступному звільненню позивача. Так само протиправними вважає дії заступника директора філії щодо тиску на неї з вимогою звільнитись за власним бажанням.

Посилався на ті обставини, що окрім вищезазначеного, діями безпосереднього керівництва позивача, їй було завдано моральної шкоди. Завдана моральна шкода полягає в душевних стражданнях, ушкодження здоровя позивача, а також приниження ним її честі та гідності, а також ділової репутацію, що викликані протиправною поведінкою та упередженим ставленням до позивача директора філії «ДЦ -Криворізька» ОСОБА_6 та його заступника ОСОБА_7 Вся ця конфліктна ситуація і намагання незаконно звільнити позивача, вплинули на її психічний та нервовий стан, результатом яких стала тимчасова втрата працездатності і необхідність стаціонарного лікування в психоневрологічному диспансері. Позивач дуже любить свою роботу. Проте дії директора філії і відповідно конфлікт, що у зв'язку із ними виник, призвели до хвороби позивача. А враховуючи той факт, що вона зараз перебуває у періоді вагітності, а під час її хвороби строки вагітності були дуже ранніми, то все це дуже негативно впливає окрім її особистого здоровя ще й на здоровя ще не народженої дитини. Тобто, окрім душевних страждань позивача, ця ситуація викликає душевні страждання у її дитини і загрожує її здоровю, що в свою чергу в рази посилює її особисті страждання, адже вона переживає не тільки через роботу, а ще й через те, що це може негативно відобразитись на здоров'ї дитини. Окрім цього, враховуючи те, що позивач займає керівну посаду, діями керівництва було завдано великої шкоди її діловій репутації серед колег (керуючих іншими магазинами регіону), вони фактично зробили позивача ізгоєм в своєму колективі. Після виникнення цього конфлікту, вони із нею майже повністю перестали спілкуватись, як з особистих, так і з робочих питань. Ставлення директора філії до позивача, вся ця ситуація, постійне намагання знайти будь-які недоліки в її роботі, необґрунтоване втручання в роботу її магазину, викликало неприязні стосунки до позивача й її підлеглих. Атмосфера у колективі досить психологічно напружена, позивач втратила свій авторитет серед підлеглих, адже всі перевірки, часті візити керівництва створюють ненормальну робочу атмосферу в колективі, окрім того, що втрачено її авторитет як керівника, усугубляє становище позивача те, що часті візити керівництва нервують підлеглих, адже вони також стають обєктами перевірок тощо. Вся ця ситуація існувала майже три місяці. Для позивача кожен день на роботі, через ставлення до неї безпосереднього керівника, був моральним катуванням, а отже весь цей час вона зазнає душевного болю та страждань. Жодні намагання владнати ситуацію (особисті розмови з директором філії, скарги на ім'я генерального директора ТОВ «ДЦ Україна», щодо дій безпосереднього керівництва тощо), зупинити порушення трудових прав позивача та завдання їй моральної шкоди не дали бажаного результату. З цього, вважає, що ці порушення трудових прав позивача є свідомими та спланованими і мають на меті створення неможливих умов для її подальшої праці в колективі.

Вважає, що порушенням відповідачем прав позивача, останній було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 160 766,00 гривень.

Вказував на те, що припинення протиправних дій відносно позивача було зумовлено тим, що на початку квітня 2015 року директор філії отримав від останньої довідку про постановку на облік у звязку із вагітністю. Враховуючи те, що відповідно до діючого трудового законодавства звільнення вагітних жінок заборонено з будь-яких підстав, всі вищезазначені дії вчинені відповідачем втратили для нього сенс.

На підставі викладеного просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі, та винести рішення, котрим визнати дії ТОВ «ДЦ Україна», в особі філії «ДЦ - Криворізька» ТОВ «ДЦ Україна», направлені на звільнення позивача проти її волі, - протиправними; визнати незаконним наказ філії «ДЦ - Криворізька» ТОВ «ДЦ Україна» №008-кф від 12 лютого 2015 року про оголошення догани; зобовязати філію «ДЦ - Криворізька» ТОВ «ДЦ Україна» наказ №008-кф від 12 лютого 2015 року про оголошення догани, - скасувати; стягнути на користь позивача з ТОВ «ДЦ Україна» моральну шкоду у розмірі 160 766,00 гривень.

Позивач ОСОБА_5 у судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в порядку ст.38 ЦПК України, скористалася правом представництва.

Присутній у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, - ОСОБА_2, надав пояснення по суті справи, підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених в уточненій позовній заяві, просив суд задовольнити їх.

Крім того, 03 червня 2016 року представником позивача до суду подано заяву про поновлення строку для звернення до суду, яка вмотивована тим, що позивачкою позовну заяву по даній цивільній справі подано з пропуском тримісячного строку встановленого ст.233 КЗпП України. Вважає, що даний строку пропущено з поважної причини. Поважність причин пропуску строку полягає в тому, що на час виникнення конфлікту, що підтверджується відповідними матеріалами справи, позивачка була вагітна. Вся ця конфліктна ситуація вже призводила до нервової хвороби та потреби у звязку з цим у стаціонарному лікуванні позивачки у психоневрологічному диспансері. Враховуючи той факт, що позивачка продовжувала працювати у відповідача до 30 липня 2015 року (до виходу у декретну відпустку), предявлення позову до суду могло створити нові несприятливі умови для психічного та душевного здоровя вагітної жінки, що могло б відобразитись на загальному стані здоровя позивачки та ненародженої дитини. Отже, звернення до суду з відповідним позовом позивачкою було здійснено вже після виходу у декретну відпустку, з метою збереження власного здоровя та здоровя ненародженої дитини. Адже, після виходу в декретну відпустку, а в подальшому у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, будь-який тиск і створення несприятливих умов праці з боку відповідача є неможливим. Вважає, що в конкретному контексті при розгляді цієї справи намагання запобігти шкоди власному здоровю є поважною причиною не звернення до суду у встановлені законом строки. На підставі викладеного просив суд визнати причини пропуску строку встановленого ст.233 КЗпП України, - поважними; поновити строк на звернення до суду, встановлений ст.233 КЗпП України, у звязку із поважністю причин його пропуску, та ухвалити рішення по суті справи.

Присутні у судовому засіданні представники відповідача, - ТОВ «ДЦ Україна», - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожна окремо надали пояснення по суті справи, проти уточнених позовних вимог заперечували у повному обсязі вважаючи їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, 29 жовтня 2015 року надали до суду письмові заперечення проти уточненого позову, в котрих посилалися на наступні обставини.

Так, щодо тверджень позивача та її представника про намагання директора філії ОСОБА_6 та його заступником ОСОБА_7 незаконно звільнити позивача із займаної посади, що полягає у прийнятті наказу №008-кф від 12 лютого 2015 року, вказували на те, що 15 січня 2015 року заступником директора філії було здійснено перевірку магазину, в тому числі було здійснено перегляд запису з відео реєстратора, що встановлений в магазині «Watsons №475», за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Маркса, буд.№48, в результаті чого було зясовано, що 26 грудня 2014 року мав місце факт порушення трудової дисципліни працівниками магазину №475, а саме: розпиття спиртних напоїв на робочому місці. Так, згідно із відео запису у період режиму роботи магазину керуюча магазином ОСОБА_5, старший продавець ОСОБА_11, старший продавець ОСОБА_8, комплектувальник товарів ОСОБА_9, продавець непродовольчих товарів ОСОБА_12, продавець непродовольчих товарів ОСОБА_13 порушуючи п.8.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ДЦ Україна», розпивали спиртні напої на робочому місці. В ході службового розслідування стосовно наведеної ситуації було відібрано усні та письмові пояснення вищезазначених працівників та отримано доповідну записку заступника директора філії ОСОБА_7 З усних та письмових пояснень працівників, доповідної записки заступника директора філії ОСОБА_7 зясувалось, що 26 грудня 2014 року керуюча магазином ОСОБА_5 запросила своїх підлеглих працівників до службового приміщення з 18:00 години до 20:00 години (режим роботи магазину) відсвяткувати прийдешній ОСОБА_10 Рік, під час святкування розпивались спирті напої. За наслідками перегляду запису з відео реєстратора, розгляду усних та письмових пояснень працівників, доповідної записки заступника директора філії ОСОБА_7, було прийнято рішення про застосування до керуючої магазином ОСОБА_5, старшого продавця ОСОБА_11, старшого продавця ОСОБА_14, комплектувальника товарів ОСОБА_9, продавця непродовольчих товарів ОСОБА_12, продавця непродовольчих товарів ОСОБА_13 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Відповідно до р.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ДЦ Україна», затверджених уповноваженим представником трудового колективу ТОВ «ДЦ Україна» ОСОБА_15 від 21 липня 2011 року, працівник зобовязаний виконувати вимоги локальних нормативних актів роботодавця (посадові інструкції, накази, розпорядження, положення, інструкції, стандарти, кодекси, інструкції з охорони праці, пожежної безпеки та інше). Роботодавець зобовязаний контролювати дотримання працівниками трудової дисципліни (п.3.1., п.3.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку). Згідно п.8.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівник несе відповідальність за порушення трудової та виробничої дисципліни, у тому числі за розпивання спиртних напоїв на робочому місці. Всі вищезазначені працівники магазину №475, в тому числі позивач, були ознайомлені з правилами внутрішнього трудового розпорядку. Враховуючи переглянутий відеозапис з реєстратора від 26 грудня 2014 року, усні та письмові пояснення працівників, доповідна записки працівників та заступника директора філії ОСОБА_7, та керуючись п.8.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, ст.147 КЗпП України, відносно вищезазначених працівників магазину №475, в тому числі і до керуючої магазином ОСОБА_5, було прийнято наказ про оголошення догани. Що стосується виду дисциплінарного стягнення (оголошення догани), то відповідач на виконання вимог ст.149 КЗпП України, при обранні виду стягнення врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівників, а тому і було прийнято рішення про прийняття наказу саме про оголошення догани. Враховуючи зазначене вище, наказ №008-кф від 12 лютого 2015 року про оголошення догани керуючою магазином ОСОБА_5 був прийнятий відповідачем маючи всі на те підстави, законно, правомірно та з врахуванням ступені тяжкості вчиненого проступку, адже, позивач будучи керуючою магазином, що наділена контрольними функціями у відношенні до вищезазначених працівників не тільки не застосувала заходів щодо запобігання вживання спиртних напоїв на робочому місці, а й навпаки, запропонувала це зробити, чим порушила трудову дисципліну в товаристві, а тому посилання позивача на протиправність та надуманість оскаржуваного наказу є безпідставним. З системного аналізу норм КЗпП України вбачається, що законодавством не встановлено вимог до форми наказу про догану, з обовязковим посиланням на норми трудового порядку, посадової інструкції, що були порушені працівником, а тому посилання позивача на не зазначення в наказі, які саме пункти трудового договору, правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції були нею порушенні є безпідставним. До наказу №008-кф від 12 лютого 2015 року було додано пояснювальні записки та доповідна записка з яких вбачається, що саме за розпиття спиртних напоїв на робочому місці до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а тому посилання позивача на незрозумілість застосування дисциплінарного стягнення у вигляді прийняття наказу про оголошення догани є також безпідставним. Також, є безпідставним посилання позивача на те, що з 18:00 години до 20:00 години це вже не був її робочий час, адже згідно п.8.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівник несе відповідальність за порушення трудової дисципліни, у тому числі за розпивання спиртних напоїв на робочому місці, без вказівки на час. ОСОБА_5 було здійснено розпиття спиртних напоїв в своєму кабінеті в приміщенні магазину №475 в робочий час магазину, що є її безпосереднім робочим місцем. Враховуючи все вищезазначене, твердження позивача, що на її думку, директор філії ОСОБА_6 намагається її незаконно звільнити із займаної посади шляхом прийняття наказу №008-кф від 12 лютого 2015 року не відповідає дійсності та суперечить всім обставинам справи, адже наказ про оголошення догани було видано щодо всіх працівників магазину №475, які приймали участь у святкуванні, а не тільки щодо керуючої магазином ОСОБА_5 Враховуючи у сукупності все вищезазначене та враховуючи вимоги ст.ст.57 - 60 ЦПК України, твердження позивача ґрунтуються виключно на її особистих припущеннях, без жодного належного доказу. Більш того, з лютого 2015 року (більше 6-ти місяців з дня прийняття наказу про оголошення догани) жодного наказу по відношенню до ОСОБА_5 не було прийнято, що ще раз може свідчити про безпідставність та необґрунтованість тверджень позивача, що її намагаються незаконно звільнити.

Щодо тверджень позивача про частоту перевірок, візитів керівництва, які створюють ненормальну робочу атмосферу, негативно впливають на авторитет позивача серед колег та нервують підлеглих, та як наслідок задають душевного болю та страждань позивачу, вказували на те, що згідно внутрішньо корпоративних стандартів товариства, всі перевірки, у тому числі в магазинах, здійснюються згідно процедури оцінки виконання операційних стандартів в компанії в магазинах мережі «Watsons» «Зовнішній Store-Check», затвердженої генеральним директором ТОВ «ДЦ Україна» 01 вересня 2013 року. Згідно з розділом 2 процедури оцінки, перевірка операційних стандартів та процедур в магазинах проводиться за допомогою оцінюючого листа «Checklist_H&B_ District Manager», регулярність проведення процедури перевірки, - не менше одного разу на місяць. При проведенні перевірки директор філії/або заступник директора філії зобовязаний зареєструватись в «Журналі обліку відвідувань торгової точки», провести перевірку і оцінку згідно оцінюючого листа «Checklist_H&B_District Manager» та залишити оригінал листа в магазині. Як вбачається з Журналів обліку відвідувань торгової точки та оцінюючого листа «Checklist_H&B_ District Manager», перевірки в магазині №475 здійснювались не частіше одного разу на місяць. Відповідні перевірки здійснювались постійно не частіше одного разу на місяць, з дня призначення позивача керуючою магазином і станом на сьогоднішній день. Враховуючи те, що відповідні перевірки з такою ж періодичністю проводились і в 2014 році і жодним чином не завдавали раніше страждань позивачу, твердження позивача, що керівництво здійснює часті перевірки протягом останніх трьох місяців не відповідає дійсності. Відповідне підтверджується наданими відповідачем копіями Журналів обліку відвідувань торгової точки, оцінюючих листів «Checklist_H&B_District Manager», з яких вбачається, що перевірки проводяться не частіше одного разу на місяць, а не щодня як це зазначено позивачем. Більш того, відповідна процедура оцінки є обовязковою для всіх магазинів мережі «Watsons», а не тільки для магазину №475. Враховуючи зазначене вище, проведення перевірок згідно затвердженої процедури оцінки жодним чином не може впливати на авторитет керуючого магазином та не може бути розцінене як катування як це зазначено позивачем, оскільки такі перевірки проводяться згідно затвердженої товариством процедури щодо всіх магазинів товариства. Позивач і раніше знала про цю процедуру та дотримувалася її, будучи ще на посаді продавця. Жодних підтверджень щодо частих візитів до магазину з боку директора філії ОСОБА_6 та його заступника ОСОБА_7 позивач не надала. Позивач не зазначила жодної дати таких частих візитів. Твердження позивача щодо частоти проведення перевірок та візитів керівництва взагалі нічим не підтверджено, окрім її слів. При цьому директор філії ОСОБА_6 територіально постійно знаходиться у м. Миколаїв та у своєму підпорядкуванні має 48 магазинів, що фізично унеможливлює здійснення частих візитів до магазину №475. Окрім того, кожний візит директора філії ОСОБА_6 оформлювався наказами на відрядження, що також унеможливлює самовільне та безпідставне здійснення візитів ОСОБА_6 до магазинів. Щодо його заступника ОСОБА_7, то з травня 2015 року ОСОБА_7 не працює в ТОВ «ДЦ Україна», що також унеможливлює здійснення з її боку частих візитів до магазину №475. Тому, твердження позивача щодо частих візитів керівництва, а саме директора філії ОСОБА_6 та його колишнього заступника ОСОБА_7, які створюють ненормальну робочу атмосферу, негативно впливають на авторитет позивача серед колег та нервують підлеглих не відповідає дійсності. Щодо тверджень позивача, щодо продовження її моральних страждань на час звернення до суду, вказували, що згідно листка непрацездатності, котрий було надано позивачем, остання з 30 липня 2015 року по 02 грудня 2015 року звільнена від роботи, режим амбулаторний та стаціонарний у звязку із вагітністю 30 тижнів і з 30 липня 2015 року позивач не перебуває на роботі. Враховуючи все вищезазначене, твердження позивача щодо частоти проведення керівництвом перевірок та візитів, які створюють ненормальну робочу атмосферу, негативно впливають на авторитет позивача серед колег та нервують підлеглих, та як наслідок завдають душевного болю та страждань позивачу, не відповідає дійсності, безпідставні, не підтверджені жодними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Щодо тверджень позивача, що діями її безпосереднього керівництва їй було завдано моральної шкоди та щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, вказували на те, що позивачем не надано жодного доказу вини відповідача у заподіянні їй моральних чи фізичних страждань, позивач лише послалась на спричинення їй моральної шкоди, яку пояснила власними почуттями. Позивач зазначає, що проходила лікування в психоневрологічному диспансері, без надання жодних довідок чи висновків лікарів. Отже, належних доказів дійсного спричинення моральної шкоди, протиправності дій та її причинно-наслідкового звязку з діями відповідача останньою не надано. Також, позивачем не надано доказів, що її психічний та нервовий стан виник саме через дії відповідача.

Щодо пропуску позивачем строків звернення до суду, встановлених ст.233 КЗпП України, вказували на те, що зважаючи на те, що наказ про застосування відносно позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани було винесено 12 лютого 2015 року (позивач ознайомилася з наказом 12 лютого 2015 року), а позивач звернулась до суду 20 серпня 2015 року, позивач пропустила визначений ч.1 ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду за захистом своїх трудових прав, перебіг якого розпочався з 12 лютого 2015 року, тобто з часу, коли їй стало відомо про оголошення їй догани, та закінчився 12 травня 2015 року. При цьому поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем у заяві не наведено та не надано доказів на їх підтвердження. Вважають, що враховуючи порушення позивачем вимог ч.1 ст.233 КЗпП України наявні всі правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного просили у задоволенні уточнених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він працює в магазині «Watsons №475», за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Маркса, буд.№48. Графік роботи магазину, з 09:00 години до 21:00 години. Його робочий час складає з 09:00 години до 18:00 години, вихідні дні, це субота, неділя та святкові дні. Зазначав, що у вказаному магазині працює з грудня 2014 року, а в товаристві працює вісім років. Вказував на те, що 26 грудня 2014 року, перебуваючи на своєму робочому місці, його та весь колектив було поздоровлено з наступаючим святом ОСОБА_10. Святкування відбувалося у робочий час магазину, приблизно починаючи з 18:00 години, в кабінеті керуючої магазином, - ОСОБА_5, із вживанням алкогольних напоїв. Журнал реєстрації приходу та уходу з роботи відсутній. При святкуванні наступаючого свята були присутніми всі члени колективу, котрі працювали того дня, а саме шестеро чоловік. При святкуванні магазин не зачинявся. Їх пригощали шампанським, вином та цукерками. Скільки було алкоголю та хто його придбавав, він не памятає. Посилався на ті обставини, що святкування на робочий процес ніяк не вплинуло. З роботи він направився додому приблизно о 18:30 годині. Письмові пояснення з приводу ситуації, що склалася він писав самостійно, без будь-якого тиску зі сторони свого керівництва. Після винесення догани періодичність проведення перевірок магазину не змінилася. Ніяких конфліктів з приводу винесених доган у колективі не спостерігалося. Про наявність якихось конфліктів між керуючою магазином ОСОБА_5 та вищестоящим керівництвом йому не відомо.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона працює в магазині «Watsons №475», за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Маркса, буд.№48. В магазині працює з березня 2014 року. На час подій, що трапилися, керуючою магазину була позивач ОСОБА_5 Вказувала на те, що 26 грудня 2014 року у неї був вихідний. Однак, у звязку із виробничою нарадою з приводу святкування наступаючого свята ОСОБА_10, того дня, приблизно о 17:00 годині вона прийшла до магазину. Зазначала, що святкували з 17:00 години до 21:00 години. Для них був накритий стіл. Було шампанське, цукерки та фрукти. Хто займався питанням організації святкування їй невідомо, коли вона прийшла до магазину, то стіл вже був накритий в кабінеті керуючої магазином ОСОБА_5 Зі спиртного було шампанське та вино. Чи було ще щось із алкоголю, вона не памятає. Службова перевірка за вказаним інцидентом не проводилась. Керівництво її попросило надати письмові пояснення, та винесло догану. Святкував весь колектив, котрий працював того дня, всього шість чоловік. При святкуванні магазин зачиненим не був, в залі перебували клієнти. При цьому, дівчата продавці періодично виходили до них для того, щоб обслужити їх. Посилалася на те, що після винесення догани всьому колективу, ставлення до керуючої, - ОСОБА_5 у них не змінилося. Кількість перевірок діяльності магазину не змінилось. Письмові пояснення писала самостійно, не під диктовку. Про наявність якихось конфліктів між керуючою магазином ОСОБА_5 та вищестоящим керівництвом їй не відомо.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працює в магазині «Watsons №475», за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Маркса, буд.№48. В магазині працює приблизно рік. Вказувала на те, що 26 грудня 2014 року весь колектив, котрий працював того дня, святкував на робочому місці свято ОСОБА_10. Святкувати почали після 17:00 години, закінчили о 21:00 годині, коли закінчився робочий час магазину. Святкували в кабінеті керуючої магазину ОСОБА_5, спілкувалися. Спиртні напої вживали. Особисто вона вживала коньяк. Святкували всім колективом, котрий працював того дня, всього шість чоловік. До кінця свята не був лише ОСОБА_9, котрий покинув магазин приблизно о 18:30 годині. Посилалася на те, що після винесення догани всьому колективу, ставлення до керуючої, - ОСОБА_5 у них не змінилося. Кількість перевірок діяльності магазину не змінилось. Письмові пояснення писала самостійно, не під диктовку. Про наявність якихось конфліктів між керуючою магазином ОСОБА_5 та вищестоящим керівництвом їй не відомо. Вказувала, що певний час після інциденту, претензії вищого керівництва були відносно всього колективу магазину, а не тільки до керуючого з приводу грубого порушення трудової дисципліни за розпиття алкогольних напоїв у робочий час.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що безпосередньо в магазині «Watsons №475» вона не працює. ОСОБА_5 знає років шість. Стосунки добрі, робочі. 26 грудня 2014 року при вказаних подіях присутньою вона не була. В той час вона працювала керуючою іншого магазину мережі «Watsons», а на теперішній час працює адміністратором філіалу. В подальшому, приблизно в січні 2015 року, їй зателефонувала на той час заступник керуючого філії ОСОБА_7 та попрохала записати відео з відео реєстратора магазину «Watsons №475», за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Маркса, буд.№48, за 26 грудня 2014 року, в період часу з 17:00 години до 20:00 години. Прийшовши до магазину «Watsons №475», вона повідомила ОСОБА_5 причину свого приходу. Остання не заперечувала, а навпаки допомагала їй його списувати. Їй вдалося записати відео лише за період часу з 17:00 години до 18:00 години, оскільки в неї не вистачило місця на накопичувачу для списання всього відео. Повідомивши ОСОБА_5 про те, що вона повернеться для списання іншої частини відео, вона пішла. Однак, повернувшись до магазину, ОСОБА_5 їй не дозволила списати іншу частину відео з невідомих їй причин. ОСОБА_5 повідомила, що вона не має права на вказані дії, оскільки на той час була керуючою іншого магазину. З приводу цього, скопіювати відео повністю їй не вдалося. Про наявність якихось конфліктів між керуючою магазином ОСОБА_5 та вищестоящим керівництвом їй не відомо.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є керуючим філії ТОВ «ДЦ - Україна». В товаристві працює з 2004 року, а в Криворізькій філії з січня 2015 року. Про події, що мали місце 26 грудня 2014 року в магазині «Watsons №475», за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Маркса, буд.№48, йому стало відомо на зборах керуючих від на той час заступника керуючого філії ОСОБА_7 та інших співробітників. Вказував на те, що ним було відібрано пояснення від співробітників, в тому числі і позивача ОСОБА_5 Зазначав, що в першій розмові із позивачем, остання підтвердила факт розпиття алкоголю на робочому місці. Посилався на ті обставини, що магазин, в котрому працювала керуючою позивач ОСОБА_5 ніколи не виконував план, у звязку із чим було запропоновано останній перейти керуючою до іншого магазину, де план є меншим, перейти на іншу посаду, або звільнитися за угодою сторін, оскільки зі своїми обовязками вона не справлялася. В подальшому ОСОБА_5 було запропоновано працювати по індивідуальній програмі плану, розробленої ним для неї. Даний план застосовувався не тільки відносно магазину ОСОБА_5, а зараз його введено у всіх магазинах мережі. З перевірками до магазину ОСОБА_5 він не приїжджав, відвідував його тільки для загального огляду стану праці магазину. Тиск на ОСОБА_5 він не чинив, та звільнятися не змушував. Догану було винесено виключно за порушення трудової дисципліни, а при її винесенні ніякі біографічні дані не враховувалися. Довідку про вагітність ОСОБА_5 ним було отримано від неї в кінці березня, початку квітня 2015 року. Не заперечував того, що пропонував ОСОБА_5 звільнитися, однак з іншими варіантами, переведення до іншого магазину або іншу посаду. 12 лютого 2015 року попрохав ОСОБА_5 покинути збори керуючих, оскільки вона не була готова до зборів, оскільки всі керуючі приїхали із доповідями, а вона ні. Подальші збори керуючих ОСОБА_5 не відвідувала, оскільки працювала по індивідуальній програмі. Результат ОСОБА_5 по роботі за індивідуальною програмою було помітно частково. Конфліктів між ним та ОСОБА_5 не було.

Вислухавши думку представника позивача, представників відповідача, пояснення свідків, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Так, згідно копії наказу філії «ДЦ - Криворізька» ТОВ «ДЦ Україна» №038кф від 18 листопада 2009 року (а.с.200-201), позивача ОСОБА_5 було прийнято на посаду продавця магазину по пр. К. Маркса, буд.№35, м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з випробувальним строком один місяць з посадовим окладом відповідно до штатного розпису з 20 листопада 2009 року по 20 лютого 2010 року, за сімейними обставинами. Підстава: заява ОСОБА_5

ОСОБА_5 19 травня 2011 року було ознайомлено з наказом №235ф від 23 березня 2011 року «Про своєчасне повідомлення зміни персональних даних працівників ТОВ «ДЦ Україна», а 21 вересня 2011 року з правилами внутрішнього розпорядку (а.с.64).

Згідно копії наказу філії «ДЦ - Криворізька» ТОВ «ДЦ Україна» №030кф від 16 червня 2014 року (а.с.193-194), позивача ОСОБА_5, старшого продавця непродовольчих товарів магазину по вул. Косіора, буд.№33-1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, за її згодою переведено на посаду керуючого магазином по пр. К. Маркса, буд.№48 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису з 19 червня 2014 року. Підстава: заява ОСОБА_5 від 16 червня 2014 року (а.с.63).

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст.142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

Відповідно до розділу 3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ДЦ Україна», затверджених уповноваженим представником трудового колективу ТОВ «ДЦ Україна», - ОСОБА_15 від 21 липня 2011 року (а.с.53-62), працівник зобовязаний виконувати вимоги локальних нормативних актів роботодавця (посадові інструкції, накази, розпорядження, положення, інструкції, стандарти, кодекси, інструкції з охорони праці, пожежної безпеки та інше). Роботодавець зобовязаний контролювати дотримання працівниками трудової дисципліни (п.3.1. п. 3.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку). Згідно п.8.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівник несе відповідальність за порушення трудової та виробничої дисципліни, у тому числі за розпивання спиртних напоїв на робочому місці.

Згідно наявної в матеріалах справи копії посадової інструкції керуючого магазином, затвердженої 04 січня 2013 року генеральним директором ТОВ «ДЦ Україна» ОСОБА_17: розділ 2, п.1.1., керуючий магазином організує, планує і координує діяльність магазину роздрібної торгівлі, п.3.9., керуючий магазином дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку та відповідає за дотримання працівниками магазину правил внутрішнього трудового розпорядку (а.с.195-199).

З наявних в матеріалах справи письмових заперечень, та наданих до них доказів судом було встановлено, що в січня 2015 року заступником директора філії ОСОБА_7 було здійснено перевірку магазину, в тому числі було здійснено перегляд запису з відео реєстратора, що встановлений в магазині «Watsons №475», за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Карла Маркса, буд.№48, в результаті чого було зясовано, що 26 грудня 2014 року мав місце факт порушення трудової дисципліни працівниками магазину №475, а саме розпиття спиртних напоїв на робочому місці. Так, згідно із запису у період режиму роботи магазину керуюча магазином ОСОБА_5, старший продавець ОСОБА_11, старший продавець ОСОБА_8, комплектувальник товарів ОСОБА_9, продавець непродовольчих товарів ОСОБА_12, продавець непродовольчих товарів ОСОБА_13, порушуючи п.8.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ДЦ Україна», розпивали спиртні напої на робочому місці. В ході службового розслідування стосовно наведеної ситуації було відібрано усні та письмові пояснення вищезазначених працівників та отримано доповідну записку заступника директора філії ОСОБА_7 (а.с.43-52). З усних та письмових пояснень працівників, доповідної записки заступника директора філії ОСОБА_7 зясувалось, що 26 грудня 2014 року керуюча магазином ОСОБА_5 запросила своїх підлеглих працівників до службового приміщення з 18:00 години до 20:00 години (режим роботи магазину) відсвяткувати прийдешній ОСОБА_10 Рік, під час святкування розпивались спирті напої.

Згідно ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За наслідками перегляду запису з відео реєстратора, розгляду усних та письмових пояснень працівників, доповідної записки заступника директора філії ОСОБА_7, було прийнято рішення про застосування до керуючої магазином ОСОБА_5, старшого продавця ОСОБА_11, старшого продавця ОСОБА_14, комплектувальника товарів ОСОБА_9, продавця непродовольчих товарів ОСОБА_12, продавця непродовольчих товарів ОСОБА_13 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних наказів: №008-кф від 12 лютого 2015 року (а.с.37), №011кф від 20 лютого 2015 року (а.с.38), №010-кф від 12 лютого 2015 року (а.с.39), №009-кф від 12 лютого 2015 року (а.с.40), №012кф від 20 лютого 2015 року (а.с.41), №013кф від 20 лютого 2015 року (а.с.42).

Крім того, факт розпиття спиртних напоїв на робочому місці, у робочий час магазину підтвердили і допитані в ході судового розгляду свідки, покази котрих розцінювати критично, або ставитися до них із недовірою у суду не має. Останні також підтвердили факт перебування при святкуванні наступаючого ОСОБА_18 керуючою магазином ОСОБА_5, котра також розпивала спиртні напої.

Згідно ст.150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайнного суду в тримісячний строку з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення, - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», а саме у п.4 розяснено, що встановлені ст.ст.228, 233 КЗпП України, строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП України, місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін.

Судом встановлено, що наказ про застосування відносно позивача ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення у вигляді догани було винесено 12 лютого 2015 року. Позивач ознайомилася із наказом 12 лютого 2015 року, та звернулась до суду 20 серпня 2015 року, що вбачається зі штемпеля на конверті, в котрому позовна заява надійшла до канцелярії Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а отже позивач пропустила визначений ч.1 ст.233 КЗпП України, тримісячний строк звернення до суду за захистом своїх трудових прав, перебіг якого розпочався з 12 лютого 2015 року тобто з часу, коли їй стало відомо про оголошення їй догани, та закінчився 12 травня 2015 року.

При цьому, заява про поновлення строку для звернення до суду представником позивача вмотивована тим, що поважність причин пропуску строку полягає в тому, що на час виникнення конфлікту, що підтверджується відповідними матеріалами справи, позивачка була вагітна. Вся ця конфліктна ситуація вже призводила до нервової хвороби та потреби у звязку з цим у стаціонарному лікуванні позивачки у психоневрологічному диспансері. Враховуючи той факт, що позивачка продовжувала працювати у відповідача до 30 липня 2015 року (до виходу у декретну відпустку), предявлення позову до суду могло створити нові несприятливі умови для психічного та душевного здоровя вагітної жінки, що могло б відобразитись на загальному стані здоровя позивачки та ненародженої дитини. Отже, звернення до суду з відповідним позовом позивачкою було здійснено вже після виходу у декретну відпустку, з метою збереження власного здоровя та здоровя ненародженої дитини. Адже, після виходу в декретну відпустку, а в подальшому у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, будь-який тиск і створення несприятливих умов праці з боку відповідача є неможливим. Вважає, що в конкретному контексті при розгляді цієї справи намагання запобігти шкоди власному здоровю є поважною причиною не звернення до суду у встановлені законом строки.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, в тому числі витребувану судом медичну документацію стосовно стану здоровя позивача ОСОБА_5 (а.с.15, 16, 174-180), суд приходить до переконання про доцільність поновлення позивачеві строку на звернення з позовом до суду, встановленого ст.233 КЗпП України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді, а доводи викладені в уточненій позовній заяві спростовуються наявними у справі матеріалами та показами, наданими свідками під час розгляду справи.

Суд вважає, що наказ №008-кф від 12 лютого 2015 року про оголошення догани керуючій магазином ОСОБА_5 був прийнятий відповідачем маючи всі на те підстави, законно, правомірно та з врахуванням ступені тяжкості вчиненого проступку.

Так, позивач будучи керуючою магазином, що наділена контрольними функціями у відношенні до своїх підлеглих, не тільки не застосувала заходів щодо запобігання вживання спиртних напоїв на робочому місці, а й навпаки, запропонувала це зробити, чим порушила трудову дисципліну в товаристві, а тому посилання позивача на протиправність та надуманість оскаржуваного наказу є безпідставним.

Щодо посилань позивача та її представника, викладених у позовній заяві стосовно того, що розпиття спиртних напоїв здійснювалося у неробочий час позивача, тобто після 18:00 години, то дані доводи суд до уваги не сприймає, оскільки вони суперечать «Правилам внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ДЦ Україна», згідно п.8.1. яких, працівник несе відповідальність за порушення трудової та виробничої дисципліни, у тому числі за розпивання спиртних напоїв на робочому місці, та з якими позивача було ознайомлено під розпис. Тобто в даному випадку привязка йде не до часу розпиття, а саме до місця розпиття спиртних напоїв, що в даному випадку мало місце в приміщенні магазину «Watsons №475», за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карла Маркса, буд.№48, тобто на робочому місці позивача ОСОБА_5

Щодо наданої представником позивача довідки №3/0216 від 15 лютого 2016 року, за підписом командира формування з охорони громадського порядку та державного кордону «Спеціалізований козацький підрозділ сприяння міліції «Зубр», - ОСОБА_19, в якій мається інформація щодо того, що позивач ОСОБА_5 є членом даного формування, та 26 грудня 2014 року, в період часу з 18:30 години до 21:00 години виконувала функції діловода, та знаходилася у розташуванні формування за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд.№5 (а.с.172), то вказаний доказ суд вважає неналежним та недопустимим, оскільки її зміст суперечить обставинам, викладеним в уточненій позовній заяві, та поясненням, котрі надавалися представником позивача першочергово у судовому засіданні.

Стосовно посилань позивача та її представника про здійснення на ОСОБА_5 морального тиску з метою її звільнення зі сторони вищого керівництва, упередженого ставлення до неї, що виразилося у притягненні її до дисциплінарної відповідальності, збільшення кількості перевірок діяльності магазину, керуючим котрого вона є, погроз на її адресу, зміни ставлення до неї зі сторони її підлеглих, то дані обставини також не знайшли свого підтвердження, спростовуються показами допитаних в ході судового розгляду свідків, котрі пояснили суду, що письмові пояснення з приводу ситуації, що склалася 26 грудня 2014 року, вони писали самостійно, без будь-якого тиску зі сторони свого керівництва, догана виносилася не тільки відносно позивача, а й інших працівників, котрі працювали в ту зміну, після винесення догани періодичність проведення перевірок магазину не змінилася, ніяких конфліктів з приводу винесених доган у колективі не спостерігалося, про наявність якихось конфліктів між керуючою магазином ОСОБА_5 та вищестоящим керівництвом їм не відомо.

Крім того, судом встановлено, що згідно внутрішньо корпоративних стандартів товариства, всі перевірки, у тому числі в магазинах, здійснюються згідно процедури оцінки виконання операційних стандартів в компанії в магазинах мережі «Watsons» «Зовнішній Store-Check», затвердженої Генеральним директором ТОВ «ДЦ УКРАЇНА» 01 вересня 2013 року (а.с.66-70), згідно з розділом 2 якої, перевірка операційних стандартів та процедур в магазинах проводиться за допомогою оцінюючого листа «Checklist_H&B_ District Manager» (а.с.71-91), регулярність проведення процедури перевірки, - не менше одного разу на місяць. При проведенні перевірки директор філії/або заступник директора філії зобовязаний зареєструватись в «Журналі обліку відвідувань торгової точки», провести перевірку і оцінку згідно оцінюючого листа «ChecklistH&BDistrict Manager» та залишити оригінал листа в магазині. Як вбачається з Журналів обліку відвідувань торгової точки та оцінюючого листа «Checklist_H&B_ District Manager» (а.с.92-103), перевірки в магазині №475 здійснювались не частіше одного разу на місяць, що також спростовує доводи позивача та її представника.

З приводу цього, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання дії ТОВ «ДЦ Україна», в особі філії «ДЦ - Криворізька» ТОВ «ДЦ Україна», направлені на звільнення позивача проти її волі, - протиправними, та визнання незаконним наказу філії «ДЦ - Криворізька» ТОВ «ДЦ Україна» №008-кф від 12 лютого 2015 року про оголошення догани, є недоведеними, а тому відмовляє в їх задоволенні.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині суд виходить із наступного.

Так, у відповідності до ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.237-1 КЗпП України, ч.1 ст.1167 ЦК України, обов'язковою підставою для відшкодування моральної шкоди працівнику є наявність вини особи яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Зокрема, необхідно з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, суд вважає, що враховуючи встановлення судом факту про відсутність в діях відповідача протиправності при винесенні відносно позивача наказу про догану, позивачем не надано жодного доказу причинного звязку між діями відповідача та станом її здоровя, що виразилося у заподіянні позивачу моральних чи фізичних страждань, а тому у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди також відмовляє.

Згідно ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивача звільнено від його сплати при подачі позову, а тому суд вважає за доцільне віднести його сплату за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 1167 ЦК України, ст.ст.3, 10, 57, 60, 61, 88, 114, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.139, 142, 147, 149, 150, 228, 233, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_5 строк на звернення з позовом до суду, встановлений ст.233 КЗпП України.

У задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна», в особі філії «ДЦ - Криворізька» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна», про визнання дій протиправними, визнання наказу незаконним, стягнення моральної шкоди, - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 07 червня 2016 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович