Справа № 164/1526/15-ц Провадження № 22-ц/773/541/16 Головуючий у 1 інстанції: Токарська І.С.
Категорія: 50 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк К.І,

суддів - Киці С.І., Овсієнка А.А.,

при секретарі - Черняк О.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 18 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.09.2013 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу діти проживають з матір'ю, перебувають на її утриманні. Оскільки відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просила стягувати на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з моменту пред'явлення позову.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 18 січня 2016 року позов в даній справі задоволено.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно на кожну дитину в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.12.2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених.

Позивач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.03.2003 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.09.2013 року розірвано (а.с. 6).

Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-5).

Судом першої інстанції встановлено і ці обставини підтверджені матеріалами справи, що діти проживають з матір'ю, перебувають на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, його щомісячна пенсія з вересня по грудень 2015 року складає 1 114 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що на утриманні у позивачки є троє неповнолітніх дітей, вона не працює, отримує соціальну допомогу як малозабезпечена сім'я, одинока матір та щомісячну одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1 та 3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно роз'яснень, викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 №3, суд вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи вказані норми матеріального права та встановлені в судовому засіданні обставини, зокрема, що відповідач ухилявся від виконання обов'язку по утриманню дітей, які проживають з матір'ю і яка з об'єктивних причин неспроможна забезпечити належне матеріальне становище дітей, обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що відповідач не працює, однак отримує пенсію у зв'язку з інвалідністю, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у частці від його доходу.

Однак, колегія суддів не погоджується з розміром аліментів, визначених судом по 1/3 частині всіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину.

Визначивши вказаний розмір аліментів, суд не врахував матеріальне становище відповідача, стан його здоров'я. Крім того, всупереч нормам ч.2 ст.183 СК України визначив окремо частку від доходу на кожну дитину.

Цією нормою закону передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є інвалідом ІІ групи, пенсія його є незначною, на момент ухвалення судового рішення складає 1 174 грн. в місяць.

З пояснень ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції вбачається, що у зв'язку з інвалідністю він позбавлений можливості працевлаштуватись і отримувана пенсія є єдиним джерелом для його існування.

Ці обставини позивач не заперечує.

Отже, враховуючи стан здоров'я відповідача, розмір його пенсії, яка є незначною, відсутність інших доходів, що він не працює з поважних причин у зв'язку з інвалідністю, також враховуючи розмір щомісячної державної соціальної допомоги, яку позивач отримувала в 2015 році щомісячно в сумі 3 715 грн., колегія суддів вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання обох дітей в розмірі 1/3 частин від його заробітку (доходу).

У зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів слід змінити, визначивши єдину частину від доходу відповідача, яка підлягає стягненню на утримання неповнолітніх дітей.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

РішенняМаневицького районного суду Волинської області від 18 січня 2016 року в даній справі в частині стягнення аліментів змінити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 17 грудня 2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: