Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3687/15-ц

Провадження № 2/126/76/2016

"25" лютого 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить здійснити поділ майна подружжя. Свій позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який було зареєстровано 18 вересня 2005 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась донька ОСОБА_3. Рішенням Бершадського районного суду від 14 серпня 2012 року, шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу і до моменту фактичного припинення шлюбних відносин і припинення ведення спільного господарства у березні 2007 року за спільні кошти позивачкою та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 2007 року було набуто майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, вартість якого становила 30300 грн.. Покупцем в договорі купівлі- продажу вказаний відповідач ОСОБА_4, який в договорі купівлі-продажу від 18 березня 2007 року, заявив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 і діяв за її згодою. Житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її, ОСОБА_1 власністю та власністю її колишнього чоловіка - ОСОБА_2. Після фактичного розірвання шлюбних відносин сторони разом не проживають. Відповідач зареєстрований в їхньому спільному будинку, проте проживає у своєї матері. Позивачка просить здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність, їй та ОСОБА_2 по ? частині житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 Просить судові витрати у справі розподілити порівну.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позов підтримує повністю.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із власників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року, що у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Судом встановлено, що згідно рішення Бершадського районного суду від 14 серпня 2012 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Під час шлюбу і до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у березні 2007 року за спільні кошти позивачкою та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 2007 року було набуто майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу.

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 18.03.2007 року набувачем житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2.

Відповідно до висновку експерта № 167 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.03.2015 року, об'єктом дослідження якої є домоволодіння АДРЕСА_1: площа (48,8 кв.м.) житлового будинку літ. «А» за правовстановлювальними документами не дозволяє поділити в натурі житловий будинок на дві частини, так як неможливо виділити мінімально необхідну площу (30,0кв.м.) відповідно до вимог ДБН В. 2.2.-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення». Надати варіанти поділу в натурі по ? частки житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1., які б відповідали Державним будівельним нормам України, які діють на час проведення дослідження із виділенням ізольованих жилих приміщень, підсобних приміщень (кухня, передпокій, санвузол, внутрішньоквартирні коридори) - неможливо.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 14 Постанови від 22 грудня 1995 року № 20 та відповідно до державних будівельних норм, які діють на Україні - поділити в натурі на ? та ? частки житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 48,8 м2, що знаходиться в АДРЕСА_1 - неможливо, через неможливість дотримання вимог до інсоляції, природного освітлення, провітрювання, іонізації та мікроклімату приміщень житлових квартир та неможливість виділення ізольованих жилих приміщень, підсобних приміщень (кухня, передпокій, санвузол, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі) з окремими виходами.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" в п. 22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В вищевказаній Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 в п. 25 зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Як було зазначено вище, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 167 від 20.03.2015 року, виконати поділ по ? частині спірного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 не вдається за можливе.

На грошову компенсацію жодна зі сторін не погодилася.

Таким чином, з огляду на вищевказане суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, керуючись ст. 57, 61, 70, 71 СК України, ст. 203, 365, 372 ЦК України, ст.ст.10,11, 60, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Г. Рудь