Справа № 581/602/16-ц
Провадження № 2/581/252/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2016 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Сумської області, третя особа: Липоводолинська районна державна нотаріальна контора,

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

17 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить визначити їй, як спадкоємцю за заповітом, додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_2, який помер 3 січня 2016 року.

Мотивує свої вимоги тим, що дід при житті склав заповіт на її користь, яким все своє майно заповів їй. Заповіт на даний час не змінено і не відмінено. Після смерті діда відкрилася спадщина. Оскільки з 2012 року вона проживала та навчалась у місті Одеса, то не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори. По цій причині вважає, що пропуск шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті діда стався з поважної причини.

Позивач у судове засідання не зявилася, у письмовій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Третя особа до суду не зявилась, повідомила про відсутність заперечень проти визначення додаткового строку для прийняття спадщини та просила розглядати справу за своєї відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1996 року ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23).

10 грудня 2015 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим № 2662, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось і взагалі все те на, що він матиме право за законом, заповів ОСОБА_1 (а.с. 6).

3 січня 2016 року в сел. Липова Долина Сумської області ОСОБА_2 помер (а.с. 5).

Згідно копії студентського квитка та копії диплому, виданих на імя ОСОБА_1, остання навчалася на денній формі навчання Національного університету «Одеська юридична академія» з 1 вересня 2012 року по 1 липня 2016 року (а.с. 10-11).

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1055/01-16 від 7 вересня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені ОСОБА_2 відповідно до Спадкового реєстру посвідчувався Липоводолинською ДНК 10 грудня 2015 року за реєстровим номером 2662 (а.с. 26).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування згідно ст. 1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, спадкування здійснюється за законом.

Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відмова від прийняття спадщини має бути подана також протягом 6-місячного строку з часу відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України).

Ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та не мала можливості звернутися до нотаріальної контори в установлений законом строк через навчання в вищому навчальному закладі, що розташований на значній відстані від місця відкриття спадщини, суд вважає причину пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини поважною і такою, що дає підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Тому, встановивши відсутність можливих спадкоємців після смерті ОСОБА_2, дотримуючись вимог законності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визначенням позивачу двомісячного додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 10, 212- 215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_2, який помер 3 січня 2016 року, тривалістю два місяці, перебіг якого починається з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Кузьмінський