Єдиний унікальний номер 725/2360/16-ц
Номер провадження 4-с/725/15/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Зитинюк К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року представник ТОВ «Юридична фірма «АРІЕС» в інтересах ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до суду з вище вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилався на те, що на примусовому виконанні у ВДВС Чернівецького МУЮ з 22.02.2016 року перебуває виконавчий лист, виданий Першотравневим районним судом м. Чернівці 21.12.2010 року на підставі рішення суду від 07.09.2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та інших осіб заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Укрсиббанк». Виконавче провадження за вказаним виконавчим документом було відкрите 06.11.2015 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ та в подальшому передано для виконання у ВДВС Чернівецького МУЮ.

Вказував на те, що державним виконавцем Савка М.С., у провадженні якого знаходиться вище вказане виконавче провадження, а також посадовими особами ВДВС Чернівецького МУЮ з моменту прийняття вказаного виконавчого провадження не вжито заходів для своєчасного і повного виконання рішення суду, при цьому порушено вимоги ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої державний виконавець зобовязаний був провести необхідні виконавчі дії у шестимісячний строк, який в даному випадку минув 06.05.2016 року.

Крім того, начальник ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», п. 1.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зобовязаний здійснювати безпосередній контроль за діями державного виконавця, а тому останній був зобовязаний забезпечити своєчасне та в повному обсязі застосування ОСОБА_3 всіх виконавчих дій направлених на виконання судового рішення. Разом з тим, у звязку з невиконанням рішення суду у встановлений законом строк, вважає що відсутній належний та дієвий контроль начальника ВДВС Чернівецького МУЮ за діями державного виконавця.

На підставі вище викладеного, просив визнати бездіяльність уповноваженого на примусове виконання рішень органу державної виконавчої влади, в особі державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_3, що виразилась в повному невиконанні рішення Першотравневого районного суду від 07.09.2010 року в рамках виконавчого провадження №49263883, у встановлений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строк неправомірною; визнати бездіяльність начальника ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_2, що виразилась в неналежному здійснені контролю за діями підлеглих посадових осіб, в тому чсилі державного виконавця Савки М.С., наслідком чого стало невиконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07.09.2010 року по справі №2-1130/10, в повному обємі, у встановлений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» - неправомірною; зобовязати начальника ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_2, або посадову особу, що виконуватиме обовязки начальника, вчинити дії у відповідності до ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», а саме здійснити належний контроль за своєчасним та повним виконанням рішення Першотравневого районного суду від 07.09.2010 року по справі №2-1130/2010; зобовязати відповідальну посадову особу ВДВС Чернівецького МУЮ державного виконавця Савку М.С., або іншу посадову особу ВДВС Чернівецького МУЮ, що безпосередньо здійснюватиме виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07.09.2010 року у справі №2-1130/2010, в рамках виконавчого провадження №49263883, в повному обємі виконати вказане рішення та перерахувати на рахунок стягувача визначену рішенням та виконавчим документом суму заборгованості, на протязі двох місяців з дня винесення ухвали за наслідками розгляду скарги; прийняти рішення в порядку п. 29 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Представник заявника в судове засідання не зявився, з прохальної частини скарги вбачається, що він просив справу слухати без його участі на підставі доданих до скарги доказів, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник ВДВС Чернівецького МУЮ в судове засідання не зявився.

На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що 06.11.2015 року державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №49263883 з примусового виконання виконавчого листа №2-1130/2010, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 07.09.2010 року на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості (а/с 18-21).

Як вбачається з електронного витягу про виконавче провадження, 23.02.2016 року матеріали вище вказаного виконавчого провадження було передано на виконання у ВДВС Чернівецького МУЮ та постановою державного виконавця Савка М.С., зазначене виконавче провадження прийняте до виконання.

У відповідності до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За змістом ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Як вбачається з електронного витягу інформації про виконавче провадження, підставою для передачі виконавчого провадження з Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ до ВДВС Чернівецького МУЮ був відповідний наказ в.о. начальника відділу про таку передачу від 16.02.2016 року.

Так, порядок передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу виконавчої служби до іншого передбаченого Розділом VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 та Законом України «Про виконавче провадження», системний аналіз вказаних норм законодавства не дає підстави вважати, що у разі передачі виконавчого провадження з одного відділу виконавчої служби до іншого, строк вчинення виконавчих дій, регламентований ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» переривається.

Крім того, внаслідок оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції, утворився Відділ Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції до якого передано виконавчі провадження, які перебували на виконанні у Першотравневому районному суді м. Чернівці, при цьому примусове виконання вказаного вище виконавчого листа продовжувалось здійснюватись державним виконавцем Савка М.С.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Норма ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» спрямована саме на захист прав стягувача на швидке виконання рішення суду.

У відповідності до розяснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, з моменту відкриття провадження державний виконавець не вжив усіх необхідних заходів для чіткого дотримання вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не провів виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, бездіяльність державного виконавця в частині не виконання рішення суду у встановлений законом строк слід визнати неправомірною та вимоги скарги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню скарга в частині зобовязання державного виконати рішення суду в повному обємі та перерахувати на рахунок стягувача визначену рішення та виконавчим документом суму заборгованості на протязі двох місяців з моменту розгляду даної скарги, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 не містить заборон щодо проведення виконавчих дій після спливу строку передбаченого ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та вказаними нормативно-правовими актами не встановлено наслідки порушення державним виконавцем строку виконання судового рішення.

Крім того, суд не вправі встановлювати порядок та строки вчинення державним виконавцем виконавчих дій з метою примусового виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати

державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, вищевказаними нормами визначається право, а не обовязок керівника приймати рішення по виявлених (у разі такого підтвердження) порушень державним виконавцем, при цьому ч. 7 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, заборону втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, в задоволенні скарги в частині заявлених вимог щодо визнання бездіяльності керівника виконавчої служби, а також зобовязання вчинити його певні дії слід відмовити.

У відповідності до розяснень, як містяться в п. 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо під час розгляду скарги судом буде виявлено порушення закону, недоліки в діяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження і встановлено причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, суд має постановити окрему ухвалу.

Статтею 211 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

Відповідно до положень ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду.

Правилами ст.383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, законом передбачений порядок та спосіб захисту прав та інтересів сторін виконавчого провадження шляхом звернення до суду з відповідною скаргою, при цьому винесення окремої ухвали належить до компетенції суду та не є одним із способів захисту порушених прав, крім того за наслідками розгляду скарги судом не встановлено наявності підстав для відповідного реагування в порядку визначеному ст.. 211 ЦПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 11,30,83 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3,4,11, 208-210, 293,3693,295,383,386-388 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_3, що виразилась в невиконанні рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07.09.2010 року у справі №2-1130/10 в рамках виконавчого провадження №49263883 у встановлений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строк - неправомірною.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк