АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1473/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1421/16Головуючий у 1-й інстанції Солоха О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 березня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №8/KVN3-12-07 від 25.12.2007 р. в сумі 1 028 508,85 грн. та судового збору в сумі 3 654 грн., мотивуючи тим, що позичальник ОСОБА_4 своїх зобовязань по кредитному договору належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася вказана заборгованість. Відповідачка ОСОБА_2 має нести солідарну відповідальність з позичальником на підставі договору поруки від 25.12.2007р.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4 про визнання припиненою поруки, яка виникла на підставі договору поруки від 25.12.2005 року, на підставі ч.1 ст.550 ЦК України у звязку зі збільшенням обсягу відповідальності відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 06.08.2009 р., прийнятої без її згоди.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 березня 2016 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Банк «Фінанси на Кредит» заборгованість за кредитним договором від 25.12.2007 року №8/KVN3-12-07 в сумі 962 611 ( девятсот шістдесят дві тисячі шістсот одинадцять) грн. та 3419,82 грн. судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору.

В іншій частині позову банку відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано поруку, встановлену договором від 25.12.2007 року №8/KVNР3-12-07, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_4 та ОСОБА_2, припиненою.

Стягнуто із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі по 243,60грн. з кожного.

З даним рішенням не погодився ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову банку в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Зазначає, що п.4.4. договору поруки передбачено, що внесення змін і доповнень у кредитний договір, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем, - застосовується в інших випадках збільшення обсягу відповідальності, який є відмінним від підвищення процентної ставки, оскільки відповідно до п.2.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Вважає, що банк не зобовязаний повідомляти поручителя про внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами у звязку зі звільненням позичальника з роботи, так як банк отримав згоду поручителя на таке підвищення, підписавши договір поруки.

Не погоджується з рішенням в частині відмови у стягнення пені в повному обсязі, оскільки співвідношення пені в сумі 114 086,33 грн. до розміру заборгованості відповідача по кредиту та відсоткам в сумі 914 420,00грн. є розумним та справедливим. Для зменшення пені необхідна наявність суттєвих обставин, що мають істотне значення, та які в даній справі відсутні.

Звертає увагу на те, що відсутність у боржника необхідних коштів для виконання зобовязання не звільняє його від відповідальності за порушення зобовязання. Оскільки позичальник здійснив останній платіж у липні 2014 року, дана обставина вказує на відсутність у позичальника наміру повертати отримані кредитні кошти.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідачки ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що 25.12.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №8/KVN3-12-07, відповідно до якого банк надав останньому грошові кошти в розмірі 36 000 доларів США, з оплатою по процентній ставці 8,00 відсотків річних, на строк до 25 грудня 2022 року, здійснюючи щомісячні платежі в строк до 10 числа кожного місяця згідно додатків./а.с.11-14 т.1/

Згідно п.3.6. кредитного договору при звільненні позичальника з філіалу ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», позичальник зобовязується повністю погасити заборгованість по кредиту і нарахованим відсоткам на дату погашення. У випадку, якщо позичальник на момент звільнення не погашає заборгованість по кредиту і відсоткам, банк із наступного після звільнення дня встановлює процентну ставку за користування кредитними ресурсами в розмірі діючої процентної ставки на дату звільнення, а позичальник зобовязується надати у забезпечення виконання зобовязань по кредиту тверду заставу.

Для забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором, 25.12.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №8/KVNZ3-12-07, відповідно до якого остання передала в іпотеку нерухоме майно./а.с.26 т.1/

Також, для забезпечення вказаних зобовязань позичальника 25.12.2007 року укладено договір поруки №8/KVNР3-12-07, відповідно до умов якого ОСОБА_2 (поручитель) зобовязалася перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за вказаним кредитним договором./а.с.31-33/

Пунктом 2.2. договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Додатковою угодою №1 до кредитного договору від 08.08.2008 року викладено в новій редакції п.2.1: «Банк надає позичальнику кредит у розмірі 47 910,52 доларів США зі сплатою за відсотковою ставкою 8,00 (вісім) відсотків річних» та п.3.6: «При звільненні позичальника з філії ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» позичальник зобовязується повністю погасити заборгованість по кредиту та процентам на дату погашення. У випадку, якщо позичальник на момент звільнення не погашає заборгованість по кредиту і процентам, банк з наступного після звільнення дня встановлює процентну ставку за користування кредитними ресурсами в розмірі 17,00% річних, а позичальник зобовязується надати в забезпечення виконання зобовязань по кредиту тверду заставу»./а.с.15 т.1/

Також 08.08.2008 року між банком, позичальником та поручителем укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки №№8/KVNР3-12-07 від 25.12.2007р., відповідно до якої пункт 1.1. договору поруки викладено в новій редакції, та згідно якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань з кредитним договором в розмірі 47 9100,52 ,52 доларів США кредиту, зі сплатою 8,00% річних./а.с.33 т.1/

Відмовляючи у задоволенні позову банку в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя та задовольняючи зустрічний позов і визнаючи поруку ОСОБА_5 припиненою, місцевий суд виходив з того, що з поручителем не було погоджено зміну умов п.3.6. кредитного договору від 25.12.2007 року, внесену додатковою угодою №1 до кредитного договору, укладеною 06.08.2008 року, тому зобовязання, що виникли з договору поруки від 25.12.2007р. є припиненими.

Такі висновки місцевого суду є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя ( ч.1 ст.554 ЦК України).

Частиною 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 4.4. договору поруки передбачено, що внесення змін і доповнень у кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження поручителя.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у справі № 6-97 цс 13 від 25 вересня 2013 року, за змістом частини першої статті 559 Цивільного кодексу України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

У зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком і тягне припинення поруки.

Місцевий суд, пославшись на викладені норми права та правовий висновок. вважав, що додатковою угодою№1 від 06.08.2007р. змінено умови п.3.6 кредитного договору без згоди поручителя, тому зобовязання, що виникли із договору поруки від 25.12.2007 р. є припиненими.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки Додатковою угодою №1 від 06.08.2007 року до кредитного договору внесені зміни щодо розміру кредитних ресурсів до суми 47910,52грн. та в частині розміру процентної ставки за користування кредитними ресурсами за умови звільнення позичальника з філії ВАТ «Фінанси та Кредит» - до 17% річних. В той же час, як кредитним договором, який забезпечувався порукою ОСОБА_2, передбачена умова щодо зміни процентної ставки у разі звільнення боржника до розміру діючої процентної ставки на дату звільнення (п.3.6. кредитного договору), так і пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, в т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів.

Таким чином, оскільки зазначене положення договору щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя в частині розміру процентної ставки, яка збільшується за певних умов, погоджено поручителем при укладенні кредитного договору та договору поруки, тому визначення процентної ставки додатковими угодами до кредитного договору: №1 від 06.08.2008р. до 17%, №2 від 29 березня 2010 року до 13,5%, (за умови припинення позичальником трудових відносин з банком) не можна вважати збільшенням обсягу відповідальності поручителя, що за своїми правовими наслідками тягне припинення поруки згідно ч.1 ст.559 ЦК України.

У звязку з цим встановлення додатковими угодами до кредитного договору збільшених відсотків при умові звільнення позичальника з банку хоча і є зміною зобовязань, але не припиняє поруки, оскільки не збільшує розміру відповідальності самого поручителя, тому що умовами договору поруки передбачено можливість зміни розміру процентів(п.2.2. договору поруки).

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що заявлена банком до стягнення сума заборгованості обчислена з процентної ставки 8% річних.

Таким чином, положення пункту 4.4 договору поруки щодо заборони без погодження з поручителем внесення змін та доповнень у кредитний договір? внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, стосуються інших, відмінних від підвищення процентної ставки, обставин. Зокрема, в даному випадку, погоджувалися з поручителем зміни до кредитного договору щодо порядку здійснення платежів (п.3.2) на підставі додаткових угод від 10.02.2009 року та від 16.09.2010 року, щодо збільшення суми кредиту на підставі додаткової угоди від 06.08.2008 року. /а.с.10,22,33 т.1/

Згідно поданого банком розрахунку заборгованості, який відповідачами не спростований, станом на 22.03.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 1 028 508,85 грн., з яких:

-800 810,61грн. сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту;

-62 749,82 грн. сума простроченої заборгованості по основному боргу;

-4 221,85грн. сума строкової заборгованості по відсоткам;

-46 640,24 грн. сума простроченої заборгованості по відсоткам;

-114 086,33 грн. пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам./а.с. 51-57 т.1/

Підстав для застосування ч.3 ст.551 ЦК України та зменшення розміру пені колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання поруки припиненою, тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити , а позов банку - задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 п.п.3,4, ст.ст.314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору №8/KVN3-12-07 від 25.12.2007 року в сумі 1 028 508, 85 грн. (один мільйон двадцять вісім тисяч пятсот вісім грн. 85 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати по оплаті судового збору по 1 827 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подання касаційної карги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7

ЗГІДНО: ОСОБА_1