ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/322/16-ц
Провадження №2/483/207/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі Єфімовій Т.Ю.,

за участю позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення,

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1. У червні 2013 року вона дозволила проживати в будинку сім''ї ОСОБА_3 та між ними була досягнута домовленість про купівлю останньою вказаного будинку у розстрочку. В 2015 році, без її дозволу, відповідачка вселила до будинку ОСОБА_4 За час проживання в будинку відповідачі нехтували умовами його утримання, не проводили поточні ремонти, внаслідок чого стан будинку значно погіршився. Також не сплачувалися платежі за спожиті комунальні послуги, що привело до заборгованості та відключення будинку від газопостачання. ОСОБА_3 тривалий час не проводить виплати за будинок, забороняє їй заходити до будинку, а тому вона не бажає мати з відповідачами жодних договірних відносин, однак добровільно звільнити будинок останні відмовляються. Проживання в будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позбавляє її можливості як власника будинку повною мірою реалізувати право на володіння та користування своєю власністю. Посилаючись на викладені обставини, просила виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з будинку.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги про виселення відповідачів підтримали у повному обсязі та просили про їх задоволення.

ОСОБА_1 пояснила, що згодна повернути ОСОБА_3 отримані від останньої грошові кошти за будинок в розмірі 65150 грн. згідно рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року. Підтвердила, що договір найму житлового приміщення між нею та відповідачами не укладався, плату за користування житлом останні не сплачують, та не допускають її на територію домоволодіння, намірів укласти з відповідачами договір купівлі-продажу будинку вона не має.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що відповідачі проживають в будинку без будь-яких правових підстав і за рішенням суду з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, за позовом останньої стягнуті кошти, сплачені в рахунок майбутнього придбання будинку.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник відповідачки ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з'явилися. При цьому, відповідачка ОСОБА_3 та представник відповідачки ОСОБА_5 про причини своєї неявки не повідомили. Відповідач ОСОБА_6 надав заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням ОСОБА_3 в лікарні. В судове засідання, призначене на 15 липня 2016 року відповідачі та представник відповідачки також не з'являлися, останнім була надана заява про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи маються письмові заперечення щодо позову представника відповідачки ОСОБА_5, в яких він зазначає про те, що 16 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 досягнута домовленість про купівлю належного останній житлового будинку АДРЕСА_1 за 136000 грн. з розстрочкою сплати на 4 роки 3 місяці, що оформлено відповідною письмовою розпискою. З цього ж часу відповідачка почала проживати в будинку разом з трьома неповнолітніми дітьми та сплатила 109000 грн. за його придбання. Через складний матеріальний стан з жовтня 2015 року виплати за будинок припинилися, ОСОБА_1 не згодна надати розстрочку по платежам та відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. За таких обставин, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сплачених коштів. Посилаючись на те, що у спірному будинку разом з відповідачами проживають неповнолітні діти, іншого житла відповідачі не мають, просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

Позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 листопада 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Очаківської нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1011, та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 серпня 2016 року № 65466397 (а.с.5, 84,85).

Як вбачається з довідок Очаківського РС Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області від 02 березня 2016 року № 504 та № 513, у вказаному будинку відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зареєстровані (а.с. 23, 24).

Судом встановлено, що влітку 2013 року, з дозволу позивачки ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми вселилися до будинку та між ними була досягнута домовленість про купівлю-продаж будинку з розстроченням платежів на 4 роки 3 місяці, що оформлено розписками (а.с.39, 88).

З копії розписки вбачається, що з листопада 2015 року виплати припинилися.

Сторони не дійшли згоди щодо подальших виплат і договір купівлі-продажу житлового будинку не було укладено, але відповідачі до теперішнього часу продовжують проживати у спірному будинку.

Також з матеріалів справи вбачається, що договір користування житловим будинком між сторонами не укладався та плата за користування житлом не сплачується.

Згідно рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року, яке на теперішній час не набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто в рахунок повернення авансового платежу 65150 грн. Вказаним рішенням встановлено, що у 2013 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовилися про купівлю-продаж будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, з розстроченням платежів. Станом на листопад 2015 року ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_1 65150 грн.

Вказаним рішенням також частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3987 грн. і за моральну шкоду 2000 грн. При цьому, судом встановлено, що за час проживання ОСОБА_3 зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 та дітьми в будинку, його стан значно погіршився, вартість пошкодженого ними майна та відновлювального ремонту складає 3987 грн. (а.с.89, 90).

В силу ч. 3 ст. 61 ЦК України, вказані вище факти, встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню.

Згідно положень ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, членів свої, інших осіб і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, по що зазначено в ч. 1 ст. 220 ЦК України, він є нікчемним з наслідками, передбаченими ст. 216 ЦК України.

Сторони до цього часу договір купівлі-продажу не уклали, право власності на цей будинок та право користування ним відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не набуто, отже, вони є тимчасовими жильцями.

Правовий статус тимчасових жильців жилих приміщень не залежить від виду житлового фонду, а тому до спірних правовідносин суд вважає можливим застосувати за аналогією права норми права, які регулюють подібні за змістом житлові правовідносини, а саме ст.ст. 98, 99 ЖК України, а також ст. 818 ЦК України, відповідно до яких тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Посилання відповідачів та представника відповідачки на відсутність у відповідачів іншого житла та наявність неповнолітніх дітей як на підставу для продовження користування житлом, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення коштів, що свідчить про відсутність у неї намірів придбати вказаний будинок, і рішення суду про стягнення коштів підлягає примусовому виконанню у встановленому законом порядку.

Припинення права користування житлом не може ставитися в залежність від виконання рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_1

Таким чином, суд дійшов висновку, що правові підстави у відповідачів для продовження користування спірним житловим будинком відсутні.

З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому на час подання позову, по 275 грн. 60 коп. з кожного, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена, як інвалід другої групи.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення,- задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі по 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. з кожного.

Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання ними копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачами в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачкою або її представником до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: