АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7138/2016 Головуючий у 1-ій інстанції - Борденюк В.В.
Доповідач: Барановська Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Барановської Л.В.,

суддів Панченка М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного нотаріуса КМНО Ковальчука Сергія Павловича про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться вищевказана цивільна справа.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2016 року відкрито провадження у справі.

21.03.2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити, посилаючись на її необґрунтованість, порушення вимог цивільно-процесуального закону.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи заяву ОСОБА_2 без задоволення суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно , оскільки право власності на майно, яке входить до спадщини у встановленому законом порядку після смерті попереднього власника не перейшло до нового власника-спадкоємця, а тому дане майно не може бути відчужене іншій особі, що свідчить про відсутність ризиків щодо утруднення виконання судового рішення, яке може бути постановлене у даній справі.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Як вбачається із матеріалів справи, даний спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка є предметом спадкування. Суд не дав належної оцінки тому, що предметом спору є майно, існує два позову з одним предметом позовних вимог.

З огляду на вищевикладене та виходячи із змісту позовних вимог, обраного способу забезпечення позову та зазначених причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, убачається прямий зв'язок між заявленими вимогами та способом забезпечення позову, що не потребує додаткового обґрунтування виду забезпечення позову.

Оскільки вирішення питання про невідповідність заяви про забезпечення позову відбулось із порушенням норм процесуального права, ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції..

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді