Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.,Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, просив визнати незаконними дії начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» щодо ненаправлення до медичного закладу подання на проходження позивачем позачергового медичного огляду, зобов'язати начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» направити таке подання, стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн, а також середню зарплату за час відсторонення його від роботи у зв'язку з вказаними протиправними діями начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 6 квітня 2012 року начальником ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» видано наказ «96/НОР-1 про направлення ОСОБА_6 на позачерговий обов'язковий медичний огляд з одночасним відстороненням останнього від роботи без збереження заробітної плати.

Після оскарження вказаного наказу у судовому порядку та визнання судом такого наказу правомірним, він звернувся до ДЗ «Дорожня клінічна лікарня ст. Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» для проходження позачергового медичного огляду.

Проте роботодавець не направив до медичного закладу подання для проходження працівником позачергового медичного огляду, внаслідок чого він не зміг пройти такий огляд, у зв'язку з чим залишається відстороненим від роботи без збереження заробітної плати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» щодо ненаправлення до ДЗ «Дорожня клінічна лікарня ст.Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» подання на проходження ОСОБА_6 позачергового обов'язкового медичного огляду на підставі наказів начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» від 6 квітня 2012 року № 96/НОР-1 та від 1 жовтня 2013 року № 268/НОР-1. Зобов'язано начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» направити таке подання на підставі наказу начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» від 1 жовтня 2013 року № 268/НОР-1. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить змінити рішення апеляційного суду в частині скасування рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії та відмовляючи в задоволенні позовних вимог у цій частині, апеляційний суд виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Проте, повністю з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивач перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи з 14 жовтня 2011 року по теперішній час на посаді стрільця СК-2 станції Дніпропетровськ ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця», начальником якого є ОСОБА_7 Дані обставини визнані сторонами, а також підтверджуються матеріалами справи.

06 квітня 2012 року наказом № 96/НОР-1 начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_7 позивача відсторонено з 06 квітня 2012 року без збереження заробітної плати від виконання обов'язків стрільця СК-2 станції Дніпропетровськ ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» до проходження обов'язкового медичного огляду, зобов'язано позивача пройти такий огляд і надати в термін до 19 квітня 2012 року відповідну медичну довідку про проходження вказаного медичного огляду. На підставі цього наказу позивач в той же день отримав відповідне направлення на медичний огляд від 06 квітня 2012 року.

Не погодившись із вищезазначеним наказом, позивач оскаржив його до суду, однак рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2013 року рішення суд першої інстанції, до якого звернувся позивач, скасовано, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 апеляційним судом відмовлено.

Наказом № 68-НОР-1 начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_7 від 21 березня 2013 року вдруге зобов'язано позивача пройти позачерговий обов'язковий медичний огляд згідно наказу від 06 квітня 2012 року №96-/НОР-1 у термін до 28 березня 2013 року. Від ознайомлення із наказом від 21 березня 2013 року позивач відмовився, про що було складено відповідний акт.

01 жовтня 2013 року начальником ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_7 видано наказ за №268/НОР-1, яким у зв'язку із необхідністю уточнення і надання більш актуальної інформації про випадки непрацездатності позивача вирішено вилучити у останнього направлення на позачерговий обов'язковий медичний огляд від 06 квітня 2012 року, а також видати нове направлення на позачерговий обов'язків медичний огляд, зобов'язавши позивача пройти такий медичний огляд та надати до відділу кадрів висновок медичної комісії в термін протягом трьох робочих днів після ознайомлення з наказом. На підставі вказаного наказу № 268/НОР-1 від 01 жовтня 2013 року позивачу було видано відповідне направлення на проходження медичного огляду від 01 жовтня 2013 року, з яким він також не погодився, зробивши відповідний напис на направленні. (а.с.18, 66-66)

Як слідує зі змісту листів ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» від 11 липня 2013 року № 01-17/427, від 18 жовтня 2013 року № 01-17/713, від 04 грудня 2013 року № 74, від 22 серпня 2014 року №01-17/1109, від 30 січня 2015 року № 01-17/46, від 02 лютого 2015 року №01-17/51, у якій позивач і мав проходити позачерговий обов'язків медичний огляд, обов'язковою підставою для проведення працівнику у вказаному медичному закладі позачергового медичного огляду окрім відповідного направлення є подання роботодавця про проходження працівником такого медогляду. При цьому, у період з 01 квітня 2012 року і по час розгляду справи відповідачем чи його відокремленим підрозділом - ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» таке подання до ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» не направлялось, що визнано і представником відповідача в судовому засіданні.

В січні 2013 року позивач звернувся до ДЗ «Вузлова лікарня станції Синельникове-2» ДП «Придніпровська залізниця» з метою проходження обов'язкового медичного огляду, у проходженні якого цим медичним закладом було відмовлено з тих підстав, що означений медичний огляд позивач має проходити лише у лікарні за місцем своєї роботи, тобто в ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця», що передбачено п. 4.3 наказу від 18 грудня 1990 року № 60/11 «Про своєчасне забезпечення попередніх та періодичних медичних оглядів працівників залізничного транспорту».

Також судом встановлено, що позивач лише 20 січня 2014 року звернувся ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» для проходження медичного огляду, отримав на руки необхідні для проходження медичного огляду документи, однак огляд так і не пройшов, висновок медичної комісії не отримав дотепер, в тому числі на підставі направлень на позачерговий обов'язковий медичний огляд від 06 квітня 2012 року та від 01 жовтня 2013 року.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, апеляційний суд на вказане уваги не звернув, не врахував, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У зв'язку з наведеним висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову в частині визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії з тих підстав, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом, не можна визнати обґрунтованим.

Отже, ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду в силу ст. 338 ЦПК України не може вважатися законним і обґрунтованим й підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова