У х в а л а

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив зобов'язати ОСОБА_5 переробити в'їзні ворота до свого домоволодіння таким чином, щоб вони відчинялись в середину земельної ділянки останнього та не перешкоджали вільному проходу і проїзду до його садиби, а також зобов'язати відповідача демонтувати балкон на господарській споруді.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він проживає у житловому будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, а відповідач є суміжним землекористувачем по АДРЕСА_2

Вхід та проїзд до його будинку проходить через тупикову частину вул. Кривоноса, який проходить біля будинку відповідача.

У вересні 2015 року відповідач почав встановлювати в'їзні розпашні ворота до свого будинку, однак при відкритті воріт на вулицю одна з їх частин повністю перекриває вільний прохід та проїзд до належного йому будинку.

Звертав увагу на те, що тротуари на вул. Кривоноса відсутні, рух транспорту по вказаній вулиці виключно односторонній, тому в'їзні ворота до будинків повинні відкриватись всередину земельної ділянки, щоб не заважати вільному проїзду транспорту та проходу пішоходів.

Крім того, відповідач побудував двоповерхову господарську будівлю, балкон якої побудовано з порушенням вимог п. 3.25 Державних будівельних норм 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», де передбачена відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни не менше 1м.

Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2016 року, позов задоволено частково.

Зобов'зано ОСОБА_5 демонтувати балкон на господарській споруді - літній кухні, сарай, зазначеної в технічному паспорті під літ. «Ж», яка знаходиться по АДРЕСА_2

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасуватиоскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Рішення судів в іншій частині не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги про зобов'язання ОСОБА_5 демонтувати балкон на господарській споруді, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що відстань від найбільш виступної конструкції стіни балкону до межі земельної ділянки ОСОБА_4 становить 60 см, тоді як п. 3.25 Державних будівельних норм 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» визначено, що така відстань має бути не менше 1 м.

При цьому, апеляційним судом правильно зазначено, що повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська