У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова асоціація «Агросвіт» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова асоціація «Агросвіт», третя особа - ОСОБА_3, про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова асоціація «Агросвіт» (далі - ТОВ АПА «Агросвіт»), у якому просив усунути перешкоди у виконанні ним посадових обов'язків шляхом скасування наказу ліквідатора ТОВ АПА «Агросвіт» ПаркулабаВ.Г. від 25 червня 2015 року № 250615/1Л та поновити його на посаді директора ТОВ АПА «Агросвіт».

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ АПА «Агросвіт» від 27 червня 2013 року він був обраний на посаду директора ТОВ АПА «Агросвіт». 15 квітня 2015 року були проведені загальні збори товариства, якими прийнято рішення про ліквідацію товариства та призначено ліквідатора. Вже після звернення до суду йому стало відомо про скасування ліквідації товариства, про його звільнення з 23 квітня 2015 року з посади директора та про обрання нового директора ОСОБА_3 рішенням загальних зборів товариства.

Позивач вважає, що його звільнення з посади директора є незаконним та безпідставним, таким що прийнято з порушенням вимог ст.ст. 36, 47, 147-1, 149 КЗпП України, оскільки заяв про звільнення з займаної посади він не писав, на збори учасників товариства запрошений не був, копію протоколу або наказу з вказівкою на правову підставу та дату звільнення з займаної посади не отримував, будь-яких порушень трудового законодавства при виконанні ним трудових обов'язків не допускав.

Після зміни позовних вимог остаточно просив поновити його на посаді директора ТОВ АПА «Агросвіт».

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ТОВ АПА «Агросвіт» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року, тобто після закінчення строку, установленого ст. 325 ЦПК України.

До касаційної скарги додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ТОВ АПА «Агросвіт» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду і прийняти нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (п. 2 і 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до ч.1 ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що його звільнення з роботи за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України було проведено роботодавцем - ТОВ АПА «Агросвіт» у відповідності до вимог чинного трудового законодавства та, що він був поінформований про умови його прийняття на роботу; укладення із ОСОБА_2 строкових трудових договорів передбачено статутом товариства та вони не вважаються такими, що укладені на невизначений строк через умови виконання роботи.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції та апеляційний суд правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Водночас варто звернути увагу заявника на те, що вимоги даної касаційної скарги суперечать його власним інтересам та загальним принципам цивільного судочинства України.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю Агропромислова асоціація «Агросвіт» строк на касаційне оскарження рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Агропромислова асоціація «Агросвіт» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова асоціація «Агросвіт», третя особа - ОСОБА_3, про поновлення на роботі, за касаційною скаргою на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак