Справа № 341/1428/15-ц
Провадження № 22-ц/779/614/2016
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю.Д.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду від 21 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.08.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 85 715 доларів США з кінцевим терміном повернення до 03.08.2018 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,4% річних.

Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 29.08.2008 року банком було укладено три договори поруки з поручителями ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував кредитних зобов'язань, внаслідок чого станом на 07.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 26 427,98 доларів США, що еквівалентно 562 014 грн. 71 коп, з яких: 15 244,47 доларів США (324 187 грн.33 коп.) - тіло кредиту; 1819,27 доларів США (38 688 грн. 41 коп.) - прострочені відсотки; 792,74 доларів США (16 858 грн.33 коп.) - пеня; 8571,50 доларів США (182 280 грн.64 коп.) - штраф.

Посилаючись на умови кредитного договору та договорів поруки, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором від 29.08.2008 року в сумі 26 427,98 доларів США, що еквівалентно 562 014 грн. 71 коп. солідарно з відповідачів на користь банку.

Рішенням Галицького районного суду від 21 січня 2016 року позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №1002/МК від 29.08.2008 року в сумі 26 427,98 доларів США, що еквівалентно 562 014 грн. 71 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку судовий збір у розмірі 3654 грн.

Поручитель ОСОБА_4 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції зіслався на примірник кредитного договору від 29.08.2008 року №1002/МК та примірник договору поруки від 29.08.2008 року як на правову підставу стягнення заборгованості. На думку ОСОБА_4 такі докази не є належними та допустимими в розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України, оскільки вони належним чином не засвідчені, а вимоги позивача є недоведеними.

Судом не надано належної правової оцінки зазначеним документам, внаслідок чого ухвалено помилкове рішення про стягнення з відповідачів заборгованості.

Крім того, ОСОБА_4 вважає, що підстав для дострокового стягнення кредитної заборгованості немає, оскільки на момент розгляду справи позичальник належним чином виконував кредитні зобов'язання.

З наведених підстав апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду представник банку вимоги апеляційної скарги не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Інші учасники процесу не з»явилися причини неявки не повідомили.

Представник апелянта повторно клопотав про відкладення розгляду справи, проте доказів поважності причини неявки в судове засідання не представив, у зв»язку з чим колегія суддів ухвалила справу розглядати у відсутності останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 29.08.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1002/МК, за умовами якого позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 85 715 доларів США з кінцевим терміном повернення до 03.07.2018 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,4% річних (а.с.20-24).

Пунктами 3.3.3; 3.3.4 кредитного договору передбачено, що позичальник вносить платежі по сплаті заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам щомісячно до 05 числа поточного місяця. Якщо протягом дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповно вніс чергові платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; прострочена сума кредиту; сума кредиту.

Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений пунктом 3.3.3 цього договору, а також у випадку невиконання умов, передбачених у п.4.3.6 цього договору (пункт 4.2.4 кредитного договору).

Кредитні зобов'язання за кредитним договором №1002/МК від 29.08.2008 року було забезпечено кількома окремими договорами поруки.

Так, 29.08.2008 року було укладено договори поруки, а саме: між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 (а.с.14-15), між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 (а.с.16-17) та між ПАТ КБ «Надра» і ОСОБА_3 (а.с.18-19).

Зокрема згідно пунктів 1.1-1.3 договорів поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №1002/МК від 29.08.2008 року. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п.1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.

Відповідно до пунктів 2.1-2.4 договорів поруки кредитор набуває право вимоги від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору №1002/МК, при умові якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій частині).

Поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання по цьому договору не пізніше 3-х банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов'язань і необхідності їх виконання поручителем. У повідомленні повинно бути визначено розмір невиконаних позичальником зобов'язань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, в разі їх наявності, що необхідно сплатити. Повідомлення, що направляється кредитором поручителю повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом чи надано особисто поручителю.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував кредитних зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 07.07.2015 року за кредитним договором №1002/МК від 29.08.2008 року утворилась заборгованість у розмірі 26 427,98 доларів США, що еквівалентно 562 014 грн. 71 коп, з яких: 15 244,47 доларів США (324 187 грн.33 коп.) - тіло кредиту; 1819,27 доларів США (38 688 грн. 41 коп.) - прострочені відсотки; 792,74 доларів США (16 858 грн.33 коп.) - пеня; 8571,50 доларів США (182 280 грн.64 коп.) - штраф (а.с.5-8).

Постановою НБУ від 04.06.2015 року №356 було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ КБ «Надра» (а.с.41). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015 року призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» (а.с.43-44).

Листами від 03.07.2015 року на адресу ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кредитором було направлено вимоги, з яких вбачається, що в порушення вимог п.п.3.3; 4.3.3; 4.3.14 кредитного договору позичальником не повернуто кредит (не сплачені відсотки, тіло, штрафи та пеня) у визначених договором термін. У зв'язку з наведеним адресатам-поручителям було рекомендовано погасити заборгованість протягом 7 банківських днів, а адресату-позичальнику - протягом 3 банківських днів (а.с.9-13).

Непогашення кредитної заборгованості стало підставою для звернення кредитора до суду із позовом.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Водночас в силу дії частини 3 статті 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За змістом ст.ст. 526,1049,1050,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також проценти та неустойку.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався нормами цивільного законодавства, що регулюють порядок виконання зобов'язань. З огляду на існування заборгованості за кредитним договором №1002/МК від 29.08.2008 року та зважаючи на наявність укладених договорів поруки, суд обґрунтовано вирішив стягнути заборгованість з останніх. Проте, прийшовши до правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення, суд неправильно визначився щодо порядку такого стягнення.

Так, статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Умовами договорів поруки передбачено також право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя (правова позиція Верховного Суду України № 6-1348цс15 від 30.09.2015).

Отже, висновок суду про наявність підстав для стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

В зв'язку з вищенаведеним, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що задовольняючи позов, суд стягнув з відповідачів заборгованість за кредитом у загальному розмірі - 26 427,98 доларів США, що еквівалентно - 562 014 грн. 71 коп., не зазначивши складових частин боргу.

При цьому суд не врахував, що кожна із заявлених позовних вимог (стягнення кредиту, відсотків та пені) має самостійні підстави, тому стягнуті на користь позивача суми грошових коштів повинні розраховуватись судом окремо з наведенням у резолютивній частині рішення відповідних розрахунків.

Як вбачається зі змісту позову позивач станом на 07.07.2015 року нарахував за вказаним кредитним договором заборгованість, що складається із: 15 244,47 доларів США (324 187 грн.33 коп.) - тіло кредиту; 1819,27 доларів США (38 688 грн. 41 коп.) - прострочені відсотки; 792,74 доларів США (16 858 грн.33 коп.) - пеня; 8571,50 доларів США (182 280 грн.64 коп.) - штраф.

Посилання апелянта на недоведеність позовних вимог, а саме відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення кредитного договору та договору поруки - спростовуються матеріалами справи.

Не знайшли свого підтвердження і доводи щодо відсутності правових підстав для дострокового стягнення кредитної заборгованості, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості позичальником неодноразово порушувались строки погашення кредиту (п.3.3.3 кредитного договору), що відповідно до п.4.2.4 кредитного договору є підставою для дострокового стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Аналіз зазначеної процесуальної норми вказує на те, що у випадку задоволення позову до кількох відповідачів - судовий збір присуджується кожному із відповідачів пропорційно, а не солідарно.

Крім того, якщо позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, при задоволенні позову судовий збір стягується на користь держави, про що також зазначається у резолютивній частині рішення суду.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності передбачених нормами матеріального права підстав для стягнення суми боргу. Висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Разом з тим, враховуючи наведені обставини щодо порядку стягнення та визначення складових суми боргу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення з ухваленням нового рішення виходячи з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду від 21 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1002/МК від 29.08.2008 року задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь

ПАТ КБ «Надра» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №1002/МК від 29.08.2008 року у розмірі 26 427,98 доларів США, що еквівалентно 562 014 грн. 71 коп, з яких: 15 244,47 доларів США (324 187 грн.33 коп.) - тіло кредиту; 1819,27 доларів США (38 688 грн. 41 коп.) - прострочені відсотки; 16 858 грн.33 коп. - пеня; 8571,50 доларів США (182 280 грн.64 коп.) - штраф.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №1002/МК від 29.08.2008 року у розмірі 26 427,98 доларів США, що еквівалентно 562 014 грн. 71 коп, з яких: 15 244,47 доларів США (324 187 грн.33 коп.) - тіло кредиту; 1819,27 доларів США (38 688 грн. 41 коп.) - прострочені відсотки; 16 858 грн.33 коп. - пеня; 8571,50 доларів США (182 280 грн.64 коп.) - штраф.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №1002/МК від 29.08.2008 року у розмірі 26 427,98 доларів США, що еквівалентно 562 014 грн. 71 коп, з яких: 15 244,47 доларів США (324 187 грн.33 коп.) - тіло кредиту; 1819,27 доларів США (38 688 грн. 41 коп.) - прострочені відсотки; 16 858 грн.33 коп. - пеня; 8571,50 доларів США (182 280 грн.64 коп.) - штраф.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 913 грн. 50 коп. з кожного судового збору в користь держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П. Пнівчук О.В.