АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 677/78/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2281/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пєнти І.В., Спірідонової Т.В.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 вересня 2016 року,

встановила:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначило, що 24 березня 2010 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався повернути банку кредит, сплатити йому проценти за користування кредитними коштами та комісію у строки та порядку, встановленими цим договором. ОСОБА_2 не виконав обовязків за кредитним договором, унаслідок чого станом на 31 жовтня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 14 271 грн. 74 коп., яка складається з 5 335 грн. 83 коп. неповернутого кредиту, 7 080 грн. 11 коп. процентів, 700 грн. комісії та пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 655 грн. 80 коп. штрафу (процентна складова).

У звязку з цим, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 14 271 грн. 74 коп. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 вересня 2016 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що оригінал укладеного сторонами кредитного договору втрачений, а банк не довів отримання ОСОБА_2 платіжної картки з кредитними коштами, внаслідок чого у останнього не виникло зобовязання за цим договором.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_2, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився.

Заслухавши учасницю процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував закон (ст.ст. 11, 509, 610, 634, 640, 1055 ЦК України), який підлягав застосуванню, неправильно витлумачив норми ст.ст. 207, 638, 526 ЦК України та не дотримався приписів ст. 212 ЦПК України.

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що 24 березня 2010 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_2 кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з відповідним лімітом кредитування під 2,5% на місяць, які нараховуються на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році. При цьому банк видав ОСОБА_2 платіжну картку «Універсальна» для обслуговування карткового рахунку № 579731 (строк дії картки до грудня 2013 року) та перерахував кредитні кошти на вказаний рахунок.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_2 уклали кредитний договір шляхом приєднання останнього до запропонованих банком Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року № СП-2010-256 (далі Умови і Правила).

При цьому сторони визначили право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінювати розмір кредитного ліміту і тарифи кредитування.

ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним.

Банк збільшив процентну ставку: з 1 серпня 2014 року до 2,9% на місяць (наказ від 18 серпня 2014 року № СП-2014-6915682), з 1 квітня 2015 року до 3,6% на місяць (наказ від 18 лютого 2015 року № СП-2015-6552838).

При виникненні прострочених зобовязань на 100 грн. і більше ОСОБА_2 повинен був щомісячно сплачувати банку пеню, що розраховується з базової процентної ставки, поділеної на 30, за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. одноразово. З 1 листопада 2013 року (наказ від 19 вересня 2013 року № СП-2013-6776448) щомісячний розмір пені становив: за прострочення платежу на один місяць 50 грн., за прострочення платежу на два і більше місяців 100 грн.

У випадку порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, останній зобовязався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих процентів.

16 березня 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_2 уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Сторони реструктуризували та зменшили розмір заборгованості по попередньому договору, визначивши, що ця заборгованість становить 817 грн. 18 коп., з яких 500 грн. ОСОБА_2 погашає негайно, а решту 317 грн. 18 коп. банк надає йому як кредит на 6 місяців.

14 травня 2013 року банк видав ОСОБА_2 платіжну картку «Універсальна» для обслуговування карткового рахунку № 728319 (строк дії картки до липня 2016 року). Тоді ж ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» встановив ОСОБА_2 кредитний ліміт у розмірі 500 грн. У подальшому цей ліміт збільшувався: з 11 жовтня 2013 року 2 000 грн., з 20 листопада 2013 року 5 000 грн., з 25 квітня 2014 року 5 313 грн.

Всього ОСОБА_2 одержав у позивача 5 335 грн. 83 коп. кредитних коштів, останній платіж внесено ним 30 квітня 2015 року. З того часу ОСОБА_2 не виконує зобовязання за кредитним договором.

Станом на 31 жовтня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становила 12 415 грн. 94 коп., з яких неповернутий кредит 5 335 грн. 83 коп., проценти 7 080 грн. 11 коп. Крім того, банк нарахував неустойку: 700 грн. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 655 грн. 80 коп. штрафу (процентна складова).

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначив, що 24 березня 2010 року він підписав заяву про приєднання до Умов і Правил, але не отримував у банку кредитних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

У відповідності до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Сторони визначили, що заява клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, ОСОБА_3 та Памятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

Подавши позивачеві заяву клієнта від 24 березня 2010 року, ОСОБА_2 приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах Умовах і Правилах, Тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.

Отже, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_2 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, тому у суду відсутні підстави вважати цей договір неукладеним або нікчемним. У подальшому сторони уклали договір про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором.

Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрило на імя ОСОБА_2 картковий рахунок, на який були перераховані банком кредитні кошти та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Також банк видав відповідачу платіжні картки, які використовувалися ОСОБА_2 для переказу коштів і проведення розрахунків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли зобовязання за кредитним договором, які ОСОБА_2 не виконав.

Неврахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, не давши належної оцінки дослідженим доказам, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є необґрунтованим.

ОСОБА_2 фактично визнав ту обставину, що між сторонами був укладений кредитний договір, а тому втрата банком оригіналу заяви клієнта про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24 березня 2010 року не звільняє відповідача від виконання зобовязання за цим договором.

Твердження ОСОБА_2 про невиникнення між сторонами договірних відносин і неодержання ним у банку кредитних коштів не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать дослідженим у суді доказам.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню частково.

Умови кредитного договору (а.с. 5-31, 140-141), наданий ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості (а.с. 4) та виписки про рух коштів на рахунку (а.с. 68, 147-148) є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідач не виконує належним чином узяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2015 року заборгованість по кредиту становить 5 335 грн. 83 коп., а заборгованість по процентам 7 080 грн. 11 коп.

ОСОБА_2 не спростував цю заборгованість належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Одночасно, пунктом 1.1.5.20 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається.

За таких обставин позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у частині стягнення штрафу не може бути задоволений, а на ОСОБА_2 слід покласти пеню у розмірі 700 грн.

Всього з ОСОБА_2 на корить ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню 13 115 грн. 94 коп. заборгованості за кредитним договором (5335,83+7080,11+700).

При розподілі судових витрат, апеляційний суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 14 271 грн. 74 коп. і задоволено на суму 13 115 грн. 94 коп., тобто на 91,9% (13115,94х100:14271,74).

Отже, з ОСОБА_2 на користь банку слід стягнути 1 266 грн. 38 коп. судового збору (1378х91,9%).

Крім того, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» має бути присуджено витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 393 грн. 02 коп. (1515,8х91,9%).

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 6 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 13 115 грн. 94 коп. заборгованості за кредитним договором.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 1 266 грн. 38 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 1 393 грн. 02 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27