АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Чобіток А.О.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Цілик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, пені, трьох процентів річних від простроченої суми, моральної шкоди, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ПАТ СК «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, пені, трьох процентів річних від простроченої суми, моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ СК «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 6 643,57 грн. страхового відшкодування. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Вирішено питання розподілу судових витрат.

Справа №752/11203/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9832/2016
Головуючий у суді першої інстанції А.В. Новак
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невірну оцінку доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд допустив порушення вимог ст. 1192 ЦК України не взявши до уваги висновок експерта №20 від 13.06.2016 року. ОСОБА_1 зазначив, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та неустойки судом не було враховано положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які передбачають таке стягнення в разі прострочення виплати страхового відшкодування.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити з викладених підстав.

Представник відповідача Цілик А.В. апеляційну скаргу не визнала, просила суд її відхилити, рішення суду першої інстанції зашити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь в судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухваленого рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. З, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Як вбачається із матеріалів справи, 30 травня 2014 року близько 16 години 30 хвилин на шляхопроводі метро Чернігівська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу», р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ДАФ», р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у порушень вимог правил дорожнього руху України, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ДАФ», р.н. НОМЕР_1 була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9750441 у ПАТ Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» з лімітом відповідальності 50000 гривень. Франшиза 1000 гривень.

З матеріалів додатку до заперечень вбачається, що ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» було виготовлено звіт № 53/42.09.15, відповідно до висновків якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ становить 8304 грн. 46 коп. Позивачем зазначений висновок оскаржено не було.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої завдана шкода третім особам під час дорожньо- транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 32.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

З урахування наведеного, судова колегія вважає вірним висновок суду щодо визначення розміру страхового відшкодування у сумі 6643, 57 грн.(за вирахуванням суми ПДВ та суми франшизи), поклавши при цьому в основу мотивування рішеннязвіт №53/42.09.15 зроблений ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна», так як він є повним, об'єктивним та проведеним з використанням необхідної методичної літератури, а зазначена сума відшкодування є вірною, оскільки така визначена за вирахуванням розміру втрати товарного вигляду транспортного засобу та з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевіряючи доводи позовної заяви допустив однобічність та неповноту судового розгляду, порушення норм процесуального та матеріальногоправа, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні з ПАТ СК «Українська транспортна страхова компанія» пені та трьох відсотків річних з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

У свою чергу, положеннями статті 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до вимог яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

У вказаній справі спір виник у зв'язку з тривалим невиконанням відповідачем грошового зобов'язання щодо здійснення виплати страхового відшкодування згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, згідно ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня.

А відтак з ПАТ СК «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню пеня у розмірі 1919,17 грн. та 3% річних у розмірі 132,69 грн. виходячи із суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 6643,57грн.

Розрахунок пені

ПеріодСума боргу у гривняхКількість днівОблікова ставка НБУ %Розрахунок
22.10.2014 року - 22.06.2015 року6643грн. 57коп.24312,50 14,00 14,00 19,50 30,006643, 57 х (12,50 х 2) % : 365 х 22 = 100,11 6643, 57 х (14,00 х 2) % : 365 х 49 = 249,73 6643, 57 х(14,00 х 2) % : 365 х 36 = 183,47 6643, 57 х (19,50 х 2) % : 365 х 26 = 184,56 6643, 57 х (30,00 х 2) % : 365 х 110 = 1201,20
А всього: 1919,17 грн.

Розрахунок 3% річних

ПеріодСума боргу у гривняхКількість днівРозрахунок
21.10.2014 року - 22.06.2015 року6643 грн. 57коп.2436643, 57 х 3 % : 365 х 71 = 38,77 6643, 57 х 3 % : 365 х 172 = 93,92
А всього: 132, 69 грн.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач не надав страховій компанії будь - який документ, необхідний для виплати страхового відшкодування.

Посилання ОСОБА_1 щодо неправомірності відмови суду у стягненні моральної шкоди, то судова колегія оцінює їх критично, оскільки зазначене не ґрунтується на вимогах закону, не підтверджено належними та допустими доказами у справі. В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 обмежився лише загальними висловами без наведення будь-яких конкретних обставин, та посилань на докази в доведеність таких обґрунтувань.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Отже, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні з ПАТ СК «Українська транспортна страхова компанія» пені та трьох відсотків річних підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення, яким суд стягує з ПАТ СК «Українська транспортна страхова компанія» пеню у розмірі 1919 грн. 17 коп. та три відсотки річних у розмірі 132 грн. 69 коп. з наведених вище підстав. В іншій частині, рішення суду першої інстанції колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» пені та трьох відсотків річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 1919 (одна тисяча дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 17 коп. та три відсотки річних у розмірі 132 (сто тридцять дві) грн. 69 коп.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: