АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 жовтня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_1 у вересні 2016 року звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору недійсним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 вересня 2016 року відкрито провадження у справі.

Після чого Шевченківським районним судом м.Чернівці ухвалою від 27 жовтня 2016 року передано справу на розгляд до Дніпровського районного суду м.Києва.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 жовтня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про передачу справи до Дніпровського районного суду м.Києва, суд першої інстанції керувався положеннями п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України та дійшов висновку що справа підсудна Дніпровському районному суду м.Києва.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_1 знаходиться в м.Києві, Русанівська Набережна,8.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

На підставі ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 є визнання договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 12 жовтня 2007 року №0 недійсним.

Підставою позову ОСОБА_1 визначено порушення вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України;

Частиною 1 ст.4 наведеного Закону визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема залучення фінансових активів із зобов»язанням щодо наступного їх повернення, надання коштів у позику, втому числі і на умовах фінансового кредиту.

Відповідно до частини 1-3 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті.

Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

До банківських послуг належать: залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Таким чином особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

На підставі п.5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживачів або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред»являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу Ш ЦПК.

При цьому суд має враховувати право споживача на пред»явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (ч.5 ст.110 ЦПК).

Відповідно до ч.8 ст.110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, у даному випадку поширюються правила підсудності справ за вибором позивача, передбаченої ст.110 ЦПК України.

Крім того у п.37 постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст.109 ЦПК України) і правилом альтернативної підсудності (ст.110 ЦПК України) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч.14 ст.110 ЦПК України).

За змістом ч.1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

На підставі 10.15 договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 12 жовтня 2007 року №0 місцем виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором є: м.Чернівці, вул.Головна, 119, що знаходиться на території адміністративного району Шевченківського районного суду м.Чернівці.

У такому разі суд першої інстанції дійшов висновку щодо пред»явлення позову за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 всупереч наведеним нормам.

З огляду на те, що ОСОБА_1 при пред'явленні позову дотримано правила альтернативної підсудності, підстав для передачі справи на розгляд іншому суду немає.

Відповідно викладеного судом першої інстанції вирішено питання про передачу справи на розгляд іншому суду з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому ухвала Шевченківського районного суду 27 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п.4 ч. 1 ст.311 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду 27 жовтня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді