АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-7765 Головуючий у 1-й інстанції - Лазаренко В.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 червня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство "Чоколівське" Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред'явили позов в суд до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який обґрунтовували тим, що 15 вересня 2015 року та 28 жовтня 2015 року відбувалося залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4 та в якій проживає її літня мати ОСОБА_5 зі своїм чоловіком ОСОБА_6 У зв'язку з чим просили стягнути: з відповідача на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 46 140 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., судові витрати у розмірі 974 грн. 40 коп., а всього 147 114 грн. 40 коп.; з відповідача на користь ОСОБА_5 витрати по оплаті робіт з перевезення меблів у розмірі 500 грн., витрати по оплаті робіт з дезінсекції у розмірі 1000 грн., моральну шкоду у розмірі 188 352 грн., а всього 189 852 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року позовні вимоги задоволені частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 46 140 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та судовий збір у сумі 974 грн. 40 коп.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати по оплаті робіт з перевезення меблів у розмірі 500 грн., витрати по оплаті робіт з дезінсекції у розмірі 500 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 974 грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 178-182).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 95 000 грн. (100 000 грн. - 5 000 грн.) та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 158 352 грн. (188 352 грн. - 30000 грн.) позивачами не оскаржується, тому у апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_7, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, представника позивачів ОСОБА_8, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 14 січня 2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 16 квітня 2011 року №29693265 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 листопада 2015 року №47289805.

15 вересня 2015 року та 28 жовтня 2015 року відбулось залиття АДРЕСА_1

У відповідності до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, по факту залиття квартири позивача ОСОБА_4 комісією у складі майстра тех. дільниці ОСОБА_9, майстра рем. дільниці ОСОБА_10, слюсаря сантехніка ОСОБА_11 складено акти про залиття.

З відомостей вказаних актів слідує, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1, яке відбулось 15 вересня 2015 року, стала відсутність радіаторів на системі централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_3 (відкриті крани на системі централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_3). У результаті даного залиття пошкоджено квартиру площею 43,6 кв. м. Причиною залиття квартири АДРЕСА_1, яке відбулось 28 жовтня 2015 року, стало самовільне втручання в квартирі АДРЕСА_3 порив циркуляційної труби опалення рушникосушарки. В результаті даного залиття пошкоджено кухня (стеля (побілка)) -1,3 м х 0,4 м, ванна (стеля (побілка)) - 0,3 м х 0,3 м, коридор (стеля (побілка)) - 0,3 м х 0,3 м.

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 листопада 2015 року №47283602.

Згідно з представленим позивачем висновком експерта за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження від 2 листопада 2015 року №21-10/237-15 складеного судовим експертом ОСОБА_12, розмір матеріальної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 46140 грн.

У квартирі АДРЕСА_1, зареєстрована та проживала мати позивача ОСОБА_4 - позивач ОСОБА_5

Після залиття квартира АДРЕСА_1 стала непридатною для проживання, а тому позивачка ОСОБА_5 була вимушена здійснити переїзд до своєї доньки ОСОБА_13, здійснивши при цьому перевезення до її помешкання своїх особистих речей та меблів, які не були пошкоджені під час залиття. Роботи по автоперевезенню особистих речей та меблів були здійсненні ФОП ОСОБА_14

Також через залиття квартири двічі були проведені роботи з дезінфекції (відповідно до тексту рішення) квартири.

Відповідно до акту виконаних робіт від 03.11.2015 №16, вартість робіт по автоперевезенню зазначених речей склала 500 грн.

Згідно з наявним в матеріалах справи рахунком вартість робіт по дезінфекції (відповідно до тексту рішення) квартири склала 500 грн.

Відповідно до висновку експертного психологічного дослідження від 18.11.2015 №79/15, складеного експертом ОСОБА_15 орієнтовний розмір грошової компенсації завданих ОСОБА_5 страждань (заподіяної моральної шкоди) може становити 144 мінімальні заробітні плати.

За встановлених обставин районний суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для покладення на ОСОБА_3 обов'язку: відшкодувати ОСОБА_4 заподіяні унаслідок залиття матеріальні збитки у розмірі 46 140 грн. та сплатити на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.; відшкодувати ОСОБА_5 витрати по оплаті робіт з перевезення меблів у розмірі 500 грн., виплати по оплаті робіт з дезінфекції (відповідно до тексту рішення) квартири у розмірі 500 грн. та сплатити на користь останньої 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 46 140 грн., моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані районним судом правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом при вирішенні указаних позовних вимог проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції в частині встановлення факту подій залиття квартири АДРЕСА_1 та причин такого залиття, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для покладення на ОСОБА_3 обов'язку відшкодувати позивачам заподіяну унаслідок залиття шкоду, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальні частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить, в ході апеляційного розгляду відповідачка та її представник також не навели таких обставин.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом вимог процесуального закону під час оцінки та прийняття наданих позивачами у якості доказів висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 2 листопада 2015 року № 21-10/237-15 та висновку № 79/15 експертного психологічного дослідження від 18 листопада 2015 року, які є неналежними та недопустимими доказами, відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на наступне.

За правилами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Оскільки районним судом у порядку, встановленому ст. ст. 143-144 ЦПК України, будівельно-технічна експертиза та психологічна експертиза не признались, до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 2 листопада 2015 року № 21-10/237-15 (а.с.24-39) та висновку № 79/15 експертного психологічного дослідження від 18 листопада 2015 року (а.с.40-47), які є письмовими доказами і містять інформацію щодо предмета доказування у даній справі, не можуть пред'являтися такі ж вимоги як до висновків судової експертизи у частині проведення дослідження атестованим судовим експертом.

Посилання апеляційної скарги на те, що у висновку № 21-10/237-15 в якості об'єкта дослідження вказана не та квартира, яка зазнала пошкоджень унаслідок залиття, відхиляються апеляційним судом як безпідставні, оскільки вони суперечать змісту цього висновку, а відповідачка вдається до перекручування обставин і намагається заплутати суд.

З огляду на викладене районний суд обґрунтовано прийняв указані письмові докази, зокрема, поклав у основу рішення висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 2 листопада 2015 року № 21-10/237-15 (а.с.24-39), достовірність відомостей якого відповідачем у встановленому законом порядку під час розгляду справи у районному суді не спростована.

При цьому суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення експертизи з огляду на наступні обставини.

За правилами ч.2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

З матеріалів справи убачається, що відповідач 19 січня 2016 року була повідомлена про розгляд справи 26 січня 2016 року (а.с.105), рішення у справі ухвалене 17 лютого 2016 року - майже через місяць. Отже відповідач мала реальну можливість подати свої заперечення проти позову та клопотання про призначення експертизи. Доказів протилежного у розпорядженні суду немає. Однак ОСОБА_3, діючи на власний розсуд, не вчинила указаних дій, а лише подала 22 січня 2016 року апеляційну скаргу на ухвалу суду про забезпечення позову (виділені матеріали, арк.25-28).

Ураховуючи наведене у апеляційного суду немає підстав вважати, що відповідач не заявила таке клопотання у районному суді з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо безпідставного задоволення районним судом вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, наявність якої позивачами не доведена, також відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на наступне.

Відповідно до положень цивільного законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" АДРЕСА_1 від 31.03.1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд має з'ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий ( п.3,5 Постанови).

За правилом п.2 ч.1 ст. 395 ЦК України право користування (сервітут) є одним із видів речових прав на чуже майно.

Відповідно до положень ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 (Захист права власності) цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У даному конкретному випадку, оскільки належна ОСОБА_4 квартира, речове право на яку має також ОСОБА_5, зазнала значних пошкоджень унаслідок залиття і на час розгляду справи фактично не може використовуватись для проживання, позивачі, безсумнівно, зазнали моральних переживань у зв'язку з пошкодженням цього майна, пов'язаних з необхідністю, по-перше, відновлювати стан свого майна та захищати свої права у суді. По-друге, ОСОБА_5 після залиття була вимушена змінити місце свого проживання та порушити нормальні життєві зв'язки із своїм близьким оточенням. Ураховуючи вік та стан здоров'я останньої, такі негативні наслідки є дуже суттєвими.

З огляду на викладене, визначений районним судом розмір відшкодування моральної шкоди на користь кожного із позивачів є обґрунтованим, таким, що відповідає обставинам справи та вимогам розумності і справедливості. При цьому посилання апеляційної скарги на те, що відповідач висловлювала готовність провести ремонт у квартирі позивачів без будь-яких витрат для них, доказами не підкріплені.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 46 140 грн., моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення у цій частині немає.

Водночас, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного задоволення районним судом позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення 500 гривень за перевезення меблів та 500 гривень за проведення дезінсекції заслуговують на увагу та можуть бути прийняті у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині з огляду на наступне.

За правилом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У даному випадку на підтвердження витрат по перевезенню меблів у розмірі 500 грн. позивач надала суду акт виконаних робіт №16 від 03.11.2015 (а.с.22). На підтвердження витрат по проведенню дезінсекції у розмірі 500 грн. позивач надала суду рахунок без номера на указану суму (а.с.23).

Указані документи не є платіжними документами та не містять жодних відомостей на підтвердження оплати позивачем зазначених у них сум. Таким чином, факт понесення витрат допустимими доказами не підтверджений.

Ураховуючи наведене у контексті положень ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення 500 гривень за перевезення меблів та 500 гривень за проведення дезінсекції (по тексту рішення помилково - дезінфекції) слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення 500 гривень за перевезення меблів та 500 гривень за проведення дезінсекції (по тексту рішення помилково - дезінфекції) скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома