АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/255/16 Доповідач - Міщій О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю відповідачки ОСОБА_1, її представника адвоката Притули О.Б., представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.12.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

22.06.2015 р. ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що відповідачка заподіяла йому легкі тілесні ушкодження, у зв'язку з чим згідно вироку суду була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Позивач зазначив, що в результаті протиправних дій він отримав моральну шкоду, яка полягає в моральних та фізичних стражданнях, які призвели до негативних змін у його житті.

Зокрема, ОСОБА_3 вказав, що він переніс фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжується почуттям образи, обурення, тривоги і страху за своє життя і здоров'я. Внаслідок понесеної травми у нього з'явились негативні наслідки - швидка втомлюваність, пасивність, поганий настрій, пригніченість, невпевненість. Він витрачає свій час та кошти на лікування, отримання юридичної допомоги, маючи видимі ушкодження обличчя, не міг з'являтися на роботі, яка вимагає постійного спілкування з людьми.

Тому, просив стягнути з ОСОБА_1 15000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.12.2015 р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 15000 грн. моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3000 грн. моральної шкоди. В частині стягнення 12000 грн. моральної шкоди - в задоволенні відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Державного бюджету 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, а також виключити з мотивувальної частини рішення вказівку про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в присутності сина.

Відповідачка вказала, що ОСОБА_3 не подав доказів отримання моральної шкоди, а також будь - яких даних щодо розміру цієї шкоди.

ОСОБА_1 зазначила, що позивач згідно вироку суду, який вона оскаржила в касаційному порядку, отримав лише незначні ушкодження, на які він, як здоровий молодий чоловік, що постійно займається спортом, не повинен звертати уваги. Насправді, основною причиною звернення про стягнення моральної шкоди є намагання ОСОБА_3 відібрати у неї дитину, спір щодо якої перебуває на розгляді в судах.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що в результаті протиправних дій ОСОБА_1 позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку стягнув з відповідачки в розмірі 3000 грн.

Однак, повністю погодитись з таким висновком суду неможливо.

Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15.04.2015 р. апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_1 та прокурора м. Тернополя Сідорова В.М. задоволено частково. Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 17.12.2014 р. відносно ОСОБА_1 змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 122 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, за якою призначено покарання у вигляді 6 місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із заробітку. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання ОСОБА_1 із випробуванням, встановлено іспитовий строк на 1 рік. У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1 обов'язок не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції. Виключено із вироку посилання на рапорт помічника начальника відділу РВ УМВС України та з фабули обвинувачення - заподіяння синця черевної стінки. В решті вирок залишено без змін.

Із змісту вказаної ухвали видно, що 17.03.2014 р. близько 20 год. 20 хв., в обвинуваченої ОСОБА_1, яка перебувала в приміщенні будинку АДРЕСА_1, розпочався словесний конфлікт із її колишнім чоловіком ОСОБА_3, під час якого у неї виник умисел, спрямований на заподіяння йому тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_1 умисно нанесла потерпілому ОСОБА_3 один удар ногою у праве стегно та декілька ударів долонею лівої руки в праву половину обличчя, чим спричинила йому садна правої половини обличчя та лівого стегна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Позивач пояснив в суді, що відповідачка заподіяла йому тілесні ушкодження, подряпавши праву частину обличчя та нанесла удар ногою.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, судом встановлено, що відповідачка заподіяла ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження у вигляді садна правої половини обличчя та лівого стегна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

ОСОБА_3 зазначив, що в результаті тілесних ушкоджень отримав моральну шкоду, яка полягає в моральних та фізичних стражданнях, які призвели до негативних змін у його житті. ОСОБА_3 вказав, що переніс значний біль, емоційний стрес, який супроводжується почуттям образи, обурення, тривоги і страху за своє життя і здоров'я. Внаслідок понесеної травми у нього з'явились негативні наслідки - швидка втомлюваність, пасивність, поганий настрій, пригніченість, невпевненість. Він витрачає свій час та кошти на лікування, отримання юридичної допомоги, маючи видимі ушкодження обличчя, не міг з'являтися на роботі, яка вимагає постійного спілкування з людьми.

У відповідності до положень статей 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» дано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 3 вказаної постанови визначено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, суд дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 завдала своєму колишньому чоловікові ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, чим заподіяла йому моральну шкоду.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром моральної шкоди в сумі 3000 грн., яку стягнув суд в користь позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

ОСОБА_1 та її представник пояснили в суді, що згідно ухвали апеляційного суду від 15.04.2015 р., ОСОБА_3 отримав лише незначні ушкодження, а конфлікт між колишнім подружжям виник на грунті тривалого судового розгляду спору щодо місця проживання малолітнього сина сторін. ОСОБА_1 зазначила, що характер тілесних ушкоджень та їх локалізація свідчать про те, що ці ушкодження не можуть суттєво вплинути на порушення права позивача.

Крім того, відповідачка вказала, що суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди безпідставно взяв до уваги те, що вчинення злочину відбулось в присутності неповнолітнього сина, який міг перенести психологічну травму в результаті неприязних відносин батьків.

Як роз'яснено в п. 9 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що слід змінити рішення суду в частині суми стягнутої моральної шкоди з відповідачки, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 500 грн., а в решті рішення суду залишити без змін.

При цьому слід врахувати, що в результаті правопорушення, яке вчинила відповідачка, ОСОБА_3 отримав лише незначні тілесні ушкодження - садна стегна та обличчя, які не могли значно вплинути на фізичні та душевні страждання потерпілого, а також те, що конфлікт між стронами виник на грунті триваючого судового спору щодо місця проживання дитини.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд при визначенні розміру моральної шкоди безпідставно взяв до уваги ту обставину, що вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій відбулось в присутності неповнолітнього сина, який міг перенести психологічну травму в результаті неприязних відносин батьків. При цьому слід врахувати, що будь - яких доказів того, що конфлікт між стронами відбувся в присутності дитини позивачем не подано, а із змісту ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 15.04.2015 р. видно, що малолітній син ОСОБА_6 покинув приміщення кухні, де відбувалась сварка батьків.

Тому, колегія суддів вважає, що слід виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на те, що вчинення злочину скоєно в присутності неповнолітнього сина, який міг перенести психологічну травму в результаті неприязних відносин батьків.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25.12.2015 р. змінити, зменшивши суму стягнення моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 500 грн. моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій