ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 644/9902/15
провадження № 2/753/4772/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

позивач не з'явилась;

відповідач не з'явилась;

третя особа не з'явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, про визнання одностороннього правочину нікчемним

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, про визнання одностороннього правочину (заповіту), складеного від імені ОСОБА_4 та посвідченого 24 липня 2014 року нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу ОСОБА_3, нікчемним.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Автономної Республіки Крим Яременко Т.В. 23 травня 2012 року дідусь позивача ОСОБА_4 усе своє майно заповів своїй онуці, позивачу. 24 липня 2014 року ОСОБА_3, діючи як нотаріус Алуштінського міського нотаріального округу, склала та посвідчила заповіт, згідно якого ОСОБА_4 все своє майно заповів ОСОБА_2 Цим же заповітом він скасував попередній заповіт, складений на користь позивача 23 травня 2012 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. Посилаючись на те, що відповідач, фактично, своїми діями заявила про бажання прийняти спадщину шляхом зміни вхідних дверей спірного жилого приміщення, позивач вказує, що даний факт свідчить про наявність спору про спадкове майно.

Позивач вважає, що заповіт від 24 липня 2014 року складений з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту, що відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України визнається підставою його нікчемності. А тому просить суд задовольнити її позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність за наявних в матеріалах справи доказах, позовні вимоги у ній підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилася, будучи повідомленими належним чином, причини не явки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, про що свідчить наявна копія свідоцтва про смерть.

Так само з наявних у матеріалах справи не засвідчених належним чином копій вбачається, зокрема посвідченої приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Яременко Т.В., що 23 травня 2012 року ОСОБА_4 зробив розпорядження на випадок смерті, що все рухоме та нерухоме майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі квартиру АДРЕСА_1, заповів позивачу.

З копії заповіту, посвідченого нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Швачккою О.В, вбачається, що 24 липня 2014 року ОСОБА_4 зробив розпорядження на випадок смерті, що все рухоме та нерухоме майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповідає ОСОБА_2

Позивач вважає, що даний заповіт складений з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту, що відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України визнається підставою його нікчемності, наслідком чого є невиконання такого заповіту й виникнення у позивача права спадкування за законом.

Водночас, відповідно до стст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, статтею 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

А відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» встановлено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Під час розгляду справи, позивач у судове засідання не з'явилась, оригіналів доданих до матеріалів справи ксерокопій не надала, хоча її явка визнавалась судом обов'язковою за для доведення обставин на які вона посилається та які мають значення для справи.

Водночас, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення вимог позивача. Суд виходить з того, що наданих позивачем копій письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи, не достатньо для висновку про їх достовірність.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються лише на припущеннях та є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 11, 15, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.