Справа № 754/7335/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

(повну ухвалу суду виготовлено 29 грудня 2016 року)

28 грудня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Грегуль О.В.

при секретарі - Сивенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернувшись до суду з вищевказаною скаргою, вимоги якої доповнювались, просить: визнати дії державного виконавця Перепелиці А.В. щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту незаконними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитом у розмірі: 3476,31 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі: 3476,31 доларів США, три проценти річних у розмірі: 216,57 доларів США, судового збору: 572,09 грн. та 120 грн. - витрат на ІТЗ; зобов'язати ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві зняти арешт з усього майна ОСОБА_1, накладений постановою ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ВП № 50858464 від 26.04.2016 року. Свої вимоги заявниця обґрунтувала тим, що виконавче провадження відкрито без урахування пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, а також тим, що в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена більша сума грошових коштів, які з неї реально стягнуті за судовими рішеннями і про стягнення яких просив сам стягувач у своїй заяві про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в зв'язку із звільненням попереднього головуючого у справі судді: Мальченко О.В., дану справу передано для розгляду судді: Грегуль О.В..

У судовому засіданні заявниця свою скаргу підтримала і просила про її задоволення.

Представник Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

Стягувач: ПАТ «Родовід Банк» свого представника в судове засідання не направив і доказів про поважність причин не направлення свого представника, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, стягувач неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами.

Заявниця не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності представника Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві та представника ПАТ «Родовід Банк».

З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 386 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності представника Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві та представника ПАТ «Родовід Банк».

Вислухавши пояснення заявниці, оглянувши матеріали справи № 2-918/2012 р. за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічними позовами: ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання кредитного договору недійсним і ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про припинення договору поруки, оглянувши матеріали виконавчого провадження, копія яких є в матеріалах справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.10.2012 року, позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково і з ОСОБА_1 на корись ПАТ «Родовід Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 3476 доларів США 31 цент, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у загальному розмірі 3476 доларів США 31 цент, три проценти річних від суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 216 доларів США 57 центів, судовий збір у розмірі 572 грн. 09 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.. У задоволенні іншої частини первісного позову та задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а позов ОСОБА_2 задоволено і припинено договір поруки.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2013 року, ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18.10.2012 року.

На підставі зазначених судових рішень, Деснянським районним судом м. Києва 20.03.2013 року, був виданий виконавчий лист № 2-918/12.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21,04.1999 року № 606-ХІV (в її редакції на час видачі виконавчого листа), у виконавчому документі зазначаються: 4) резолютивна частина рішення.

На виконання вимог зазначеної норми права у виконавчому листі № 2-918/12, зазначено резолютивну частину рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року, а саме, «суд вирішив стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3476 дол. США 31 цент, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у загальному розмірі 3476 дол. США 31 цент, 3 % річних від суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 216 дол. США 57 центів, судовий збір у розмірі 572 грн. 09 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.».

Як вбачається з наявної в матеріалах справи, копії виконавчого листа, останній повертався стягувачу 29.10.2015 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, із-за відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21,04.1999 року № 606-ХІV, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії заяви ПАТ «Родовід Банк» від 23.03.2016 року, останній звернувся до начальника ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві із письмовою заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-918/12, виданого Деснянським районним судом м. Києва 20.03.2012 року і в якій зазначив суму стягнення: 3692,88 доларів США та 692,09 грн., а також просив накласти арешт на майно та кошти боржника з метою забезпечення повного виконання виконавчого листа.

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Перепелиці А.В. від 15.04.2016 року, відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Перепелиці А.В. від 26.04.2016 року, накладено арешт на майно ОСОБА_1 в межах стягнутої з останньої грошової суми.

Постанову державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Перепелиці А.В. від 26.04.2016 року, постановлено у відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21,04.1999 року № 606-ХІV (в її редакції на час винесення постанови від 26.04.2016 року).

З урахуванням викладеного, доводи скарги про відкриття державним виконавцем виконавчого провадження з пропуском, передбаченого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21,04.1999 року № 606-ХІV, річного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, є безпідставними.

У мотивувальній частині постанови державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Перепелиці А.В. від 15.04.2016 року, вказано про стягнення з ОСОБА_1 грошових сум, які вказані у виконавчому листі № 2-918/12 від 20.03.2012 року, а тому, доводи скарги про те, що в постанові державного виконавця від 15.04.2016 року, вказані завищені суми грошових коштів, є безпідставними.

Безпідставними є і доводи заявниці в скарзі та доводи заявниці в судовому засіданні про те, що раз ПАТ «Родовід Банк» у своїй заяві про відкриття виконавчого провадження, зазначив суму стягнення: 3692,88 доларів США та 692,09 грн., тому, державний виконавець повинен був і в своїй постанові від 15.04.2016 року зазначити суму стягнення: 3692,88 доларів США та 692,09 грн., оскільки ПАТ «Родовід Банк» у своїй заяві про відкриття виконавчого провадження, просив про примусове виконання виконавчого листа № 2-918/12 від 20.03.2012 року і державний виконавець відкривав виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-918/12 від 20.03.2012 року, в якому вказано інші грошові суми для стягнення.

У мотивувальній частині постанови судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2013 року, дійсно вказано про те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.10.2012 року, позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на корись ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3476 доларів США 31 цент, пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 216 доларів США 57 центів.

Однак, цією ж ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2013 року, ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18.10.2012 року, а в рішеннях зазначених судів першої і другої інстанцій йдеться про стягнення із заявниці грошових сум, які вказані, як у виконавчому листі, так і в оскаржуваній заявницею, постанові державного виконавця від 15.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження.

Тому, посилання на те, що в постанові державного виконавця від 15.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження, зазначено про стягнення більшого розміру грошової суми по відношенню до розміру грошової суми, який реально стягнуто за судовими рішеннями, також, є безпідставними.

Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове виконання нею судових рішень та виконавчого листа про стягнення грошових коштів на час відкриття виконавчого провадження за постановою державного виконавця від 15.04.2016 року, заявниця суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення скарги відсутні.

За таких обставин, скарга задоволенню не підлягає за недоведеністю вимог скарги.

Згідно зі ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки скарга задоволенню не підлягає, то відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються на заявницю.

Керуючись ст. 387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1.

Судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покласти на ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: