Справа № 355/1280/16-ц
Провадження № 2/355/650/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади селища Баришівка в особі виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади селища Баришівка в особі виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області, про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що в 1965 році вони з чоловіком побудували житловий будинок по АДРЕСА_1. Був виготовлений технічний паспорт на будинок, але свідоцтво про право власності на будинок не видавалось. 25.11.1997 року Баришівською селищною радою було прийняте рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0.12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій розташований житловий будинок. Державний акт на право власності на цю земельну ділянку також не виготовлявся.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки ОСОБА_5 помер. Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

При житті ОСОБА_5 ніякого розпорядження стосовно свого спадкового майна не укладав.

Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В шестимісячний строк після відкриття спадщини позивач звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно. Діти відмовились від прийняття спадщини на користь матері. Однак нотаріус у видачі правовстановлюючого документа відмовила. Свою відмову мотивує тим, що спадкодавець за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на будинок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи не з,явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

В судове засідання відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на розгляд справи також не з,явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заявлений до суду позов підтримують та просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача по справі територіальної громади селища Баришівка в особі виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області ОСОБА_6 на розгляд справи до суду не з,явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 4.12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно п.4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

01 березня 2013 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обговорив та взяв до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-1.3 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до абз. 28 ч. 3.І зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно, судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у негосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від І3 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року).

За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов,язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1;

- ксерокопіями паспортів відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4;

- ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_5, серія НОМЕР_2, виданого 27.01.2016 року;

- ксерокопіями свідоцтв про народження відповідачів по справі;

- ксерокопією свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_1, серія НОМЕР_3;

- ксерокопією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок в АДРЕСА_1;

- ксерокопією спадкової справи №258/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5;

- довідками Баришівської селищної ради, Київської області №№ 2380, 2381 від 27.09.2016 року;

- іншими матеріалами справи.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_5. Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_5 ніякого розпорядження стосовно свого спадкового майна не укладав.

Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В шестимісячний строк після відкриття спадщини позивач звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно. Діти позивача відмовились від прийняття спадщини на користь матері. Нотаріус у видачі правовстановлюючого документа відмовила, мотивучи тим, що спадкодавець за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на будинок.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачем: ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 88, 208, 209,212, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1220, 1261, 1268, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади селища Баришівка в особі виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду В. М. Єременко