АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/6717/15-ц Головуючий суддя І інстанції Проценко Л. Г.
Провадження № 22-ц/790/4757/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів найму (оренди)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Пшенічної Л.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Брулевича В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Керуюча фірма «Адамант» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Керуюча фірма «Адамант» про зобов»язання виконати певні дії,-

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 в особі свого представника звернулаcь до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила зобовязати відповідача повернути позивачці нежитлову будівлю літ «Х-1» площею 246,3 кв.м, та нежитлову будівлю літ. «И-1» площею 82,4 кв.м., які розташовані за адресою м. Харків, вул. Сіриківська, 1 та належать їй на праві власності, що зафіксувати у підписаному сторонами акті прийому передачі.

В обґрунтування позову зазначила, що позивачка за договором оренди від 30.12.2011р. передала відповідачу в оренду вказане майно строком по 31.12.2013р. Однак, з травня 2013р. відповідач перестав сплачувати орендну плату і позивачка 27.11.2014р. повідомила відповідача ціним листом з описом про розірвання договору оренди, а тому станом на 01.01.2015р. договір оренди вважається припиненим. Проте, відповідач по закінченню договору оренди відмовляється повернути вказане майно позивачці.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 травня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобовязано ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» повернути ОСОБА_2 нежитлову будівлю літ «Х-1» площею 246,3 кв.м., та нежитлову будівлю літ. «И-1» площею 82,4 кв.м., що знаходяться за адресою м. Харків, вул. Сіриківська, 1, та які належать їй на праві власності. Стягнуто з ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині зобовязання товариства повернути позивачці нежитлові приміщення літ. «Х-1» та літ. «И-1» з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що після закінчення Договору оренди №8, а саме 31 грудня 2013 року нежитлові приміщення літ. «Х-1» та літ. «И-1» в оренді та користуванні товариства не перебували, а з 2014 року відповідач фактично не веде господарської діяльності, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем права її власності на нежитлові приміщення, передачу їх в оренду відповідачу, а також те, що власник позбавлений права володіти своїм майном.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, під якими розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 01 лютого 2011 року ОСОБА_2 є власницею нежитлових будівель літ. «И-1» площею 82,4 кв.м, «Х-1», площею 246,3кв.м., що знаходяться за адресою м. Харків, вул. Сіриківська, 1 на земельній ділянці площею 1 987 кв.м.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

30 грудня 2011 року між ОСОБА_2 (Орендодавець) та ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» (Орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі літ «Х-1» площею 246,3 кв.м, та нежитлової будівлі літ. «И-1» площею 82,4 кв.м, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Серіківська, 1.

У ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 6.1,6.4. договору оренди передбачено, що договір набирає чинності з 01 січня 2011 року та діє до 31 грудня 2013 року та Орендодавець і Орендар можуть розірвати зазначений договір попередивши один одного не пізніше ніж за 1 місяць.

Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Сторонами не заперечується факт оренди вказаних нежитлових приміщень за договором №8 від 30.12.2011р. за період вказаний у самому договорі, що підтверджується здійсненням та отриманням орендної плати.

Станом на 01 січня 2014 року Договір оренди нежитлових приміщень припинив свою дію.

Відповідно до пункту 3.12 Договору оренди, по закінченню строку оренди орендатор повинен повернути орендодавцю приміщення по акту прийому-передачі у справному стані на протязі трьох днів.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами, що акт приймання-передавання нежитлових приміщень після закінчення строку дії договору сторонами не підписувався.

Відповідно до положень ст.ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ізст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Орендодавець ОСОБА_2 20.09.2014р. зверталась до ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» з повідомленням про розірвання договору оренди нерухомого майна №8 від 30.12.2011р. (нежитлової будівлі літ «Х-1» та нежитлової будівлі літ. «И-1») з 01.11.2014р. на підставі п.6.4. договору. Крім того просила підготувати та підписати акт звірки взаєморозрахунків по договору, які направити на її адресу. (а.с.9,10)

Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що нежитлові приміщення повернуті позивачці за умовами договору оренди.

Крім того, рішенням Київського районного суду м.Харкова від 30 червня 2016 року також встановлено, що за період 2015 року на час розгляду справи товариством спірні нежитлові приміщення не повернуті ОСОБА_2, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Суд повно та всебічно зясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча фірма «Адамант» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Н.М. Шаповал

Судді: Л.В. Пшенічна

ОСОБА_1