Справа № 466/5055/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1

за участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області про визначення місця проживання дитини, -

установив:

01.06.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, 03.02.2010 року з батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м.Львів, вул. Грінченка, 12 «в», кв.68.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що у шлюбі з відповідачкою у них народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та вони проживали у ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі, яка належить матері позивача ОСОБА_7. Під час шлюбу у них виникали сварки, скандали на побутовому рівні, а також спірні питання щодо виховання доньки. З 05.02.2016 року ОСОБА_5 забрала доньку та пішла проживати окремо, а тому позбавила права позивача на проживання разом з донькою, тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та представник позивача ОСОБА_2Р позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Позов просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_8 проти задоволення позову заперечили, просили визначити місце проживання з доньки з матірю, оскільки позивач зловживає спиртними напитками, був засуджений вироком Шевченківського районного суду за ч.1 ст.185 КК України, постійно вчиняє бійки та вдається до рукоприкладства як до доньки так і до відповідачки.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_9З, котрий діє на підставі довіреності, в судовому засіданні при розгляді даного позову поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, однак надіслали на адресу суду Висновок від 04.11.2016р. №01-36/1567 служби у справах дітей Ананьївської районної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_10, 03.02.2010р.н про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_6, 03.02.2010р.н. за місцем проживання матері дитини ОСОБА_5.

Вислухавши пояснення сторін, представників сторін та представника третьої особи, заслухавши показання свідків, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши матеріали справи і всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

ОСОБА_11 частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи для чого розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні.

На підставі наданих доказів судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31.05 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 22.09.2007 р. у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 348. /а.с.151,152/.

Від подружнього проживання у них народилася донька ОСОБА_6, 03.02.2010 року /а.с.15/.

ОСОБА_11 рішення Шевченківського районного суду м Львова від 31.05.2016 року присуджено стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 щомісячно в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2016 року до досягнення дитиною повнолітня. /а.с.129/.

З матеріалів справи, а саме довідки ЛКП «Збоїща 408» від 12.02.2016 року № 1402 убачається, що ОСОБА_4В, ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_6 зареєстровані у квартирі № 68 на вул.Грінченка, 12-В у м.Львові. /а.с.14/ Квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_5І та складається з 3-х житлових кімнат житловою площею 40,5 кв.м., загальною площею 70,00 кв.м.

ОСОБА_11 довідки від 10.05.2016 року № 356 виданої Ананьївською другою сільською радою Ананьївського району Одеської області ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає на території села без реєстрації по провулку Соборному, 3 с.Ананьїв Другий Ананьївського району Одеської області. /а.с.105/.

ОСОБА_11 обстеження житлово-побутових умов проживання сімї від 07.07.2016 року /а.с.120/ ОСОБА_6 проживає разом з матірю ОСОБА_5, дідусем ОСОБА_12 та бабусею ОСОБА_13 за адресою с.Ананьїв ІІІ - дільниця в будинку, який на праві приватної власності належить ОСОБА_12 та для виховання та розвитку дитини створені належні умови. У користуванні числиться земельна ділянка загальною площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку загальною площею 80 м.кв., житлова площа 68 м.кв.

ОСОБА_11 висновку від 04.11.2016 року № 01-36/1567 Служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області /а.с.115-117/ з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання матері дитини ОСОБА_5.

ОСОБА_11 довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №2 від 05.05.2016 року №12 ОСОБА_6 відвідує даний заклад з 26.02.2016 року по теперішній час. /а.с.104/.

Вирішуючи заявлений позов, суд зазначає про те, що у даній справі як мати, так і батько мають належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку.

Батьки одинаково турбуються про свою дитину, батько приїзжає до неї у с.Ананьїв, надає подарунки, приймає участь у вихованні. Не зважаючи на помилки, які батько мав у житті, як то зловживання алкоголем, однак встановлено, що останні два роки він не вживає алкоголю, постійно турбується про єдину доньку. Мама, працюючи у м.Львові періодично відвідує дитину у своїх батьків та піклується про неї, приймає участь у вихованні.

Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Як наголошує ч.1, ст. 9 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, формування власних поглядів. Частина 2, ст. 14 цього ж Закону зазначає, що під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Після досягнення дитиною десяти років місце її проживання визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. А після досягнення дитиною чотирнадцяти років, коли батьки проживають окремо, місце її проживання визначається нею самою.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дала показання, що вона є бабцею дитини ОСОБА_6 , яка з лютого 2016 року проживає у с.Ананьїв разом з бабцею та дідом. 05.02.2016 року будучи у м.Львові на квартирі вона з донькою ОСОБА_5 Зібрали речі і дитину та поїхали до них в с.Ананьїв, при цьому батько знав про це та не висловив заперечень. На даний час дитина навчається. Спілкується з батьком телефоном, її мама постійно приїзжає до них. Запевняє,що дитина не бажає на даний час їхати проживати до Львова, а має бажання проживати з мамою.

Будучи у суді свідок ОСОБА_7 дала показання,що вона є бабцею дитини. Син з сімєю проживали у її квартирі та займали одну кімнату. Під час спільного проживання непоодиноко у неї з невісткою виникали словесні перепалки щодо умов проживання. З внучкою вона відвідувала різні мистецькі заходи, вона відвідувала гуртки. Заклади навчання та виховання знаходяться поблизу її квартири.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомили, що батько дитини є турботвий, піклується про неї та вважають,що дитині буде краще проживати у квартирі бабці у м.Львові, хоча за місцем теперішнього проживаня вони не були.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що мама дитини є турботливою, вона все життя працювала, щоб забезпечити сімю, навіть в той час як батько не прцевлаштовувався на роботу. Дитину неодноразово мама забирала з собою на роботу, оскільки не було з ким залишити.

Отже, судом встановлено, що значної різниці житлово-побутов умов як за місцем проживання батька та за місцем проживання дитини і мами немає. Такі є достатні для належних умови її гармонійного розвитку, проживання, навчання та виховання. Однак, на тепер дитина відвідує дошкільний навчальний заклад та гуртки за місцем проживання матері, також, відповідач має можливість надавати стабільне матеріальне забезпечення.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_7, бажання дитини проживати з мамою суд приходить до висновку, що відповідач може створити дитині належні умови для виховання та розвитку, а тому слід визначити місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_5 за адресою: с.Ананьїв, ІІІ - дільниця, Одеської області.

З огляду на наведене, позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 160, 161 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_5 за адресою: с.Ананьїв, ІІІ - дільниця, Одеської області.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_17