ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6308/16-ц
провадження № 2/753/4152/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ „Дельта Банк" про визнання іпотечного договору недійсним, скасування заборони відчуження квартири, запису про іпотеку,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору недійсним, скасування заборони відчуження квартири, запису про іпотеку, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.04.2013 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір №К-4247327, за умовами якого банк надає їй кредити в розмірі 640 000 грн., які вона зобов`язується повернути до 08.04.2028 року зі сплатою 23,99% річних. З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання, між нею та відповідачем 09.04.2013 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Позивач просить визнати вказаний договір іпотеки недійсним, оскільки банк не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме не передав їй 640 000 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

09.04.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір №К-4247327, за умовами якого банк надає їй кредити в розмірі 640 000 грн., які вона зобов`язується повернути до 08.04.2028 року зі сплатою 23,99% річних (а.с.6-12).

Отримання ОСОБА_2 кредитних коштів підтверджується заявою на перерахування коштів від 09.04.2013 року, яка підписана ОСОБА_2 (а.с.153) та заявою на видачу готівки №22513048 від 09.04.2013 року, яка також підписана ОСОБА_2 (а.с.154).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання за кредитним договором №К-4247327 від 09.04.2013 року, 09.04.2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., реєстровий №3714, за умовами якого ОСОБА_2 передала банку в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.13-19). Інший з подружжя - ОСОБА_5 09.04.2013 року надав свою згоду дружині на укладення іпотечного договору (а.с.163).

Крім того, виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання за кредитним договором №К-4247327 від 09.04.2013 року, було забезпечено укладеним 30.07.2013 року договором поруки №К-4247327 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 (а.с.166-167).

Суд критично ставиться до стверджень представника позивача щодо недійсності кредитного договору з причин не надання банком кредитних коштів, і як наслідок необхідності визнання недійсним договору іпотеки, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, зокрема заявою на перерахування коштів від 09.04.2013 року, яка підписана ОСОБА_2 (а.с.153) та заявою на видачу готівки №22513048 від 09.04.2013 року, яка також підписана ОСОБА_2 (а.с.154), які підтверджують отримання позивачем грошової суми 640 000 грн. від банку. Крім того, ОСОБА_2 після укладення кредитного договору певний час сплачувала платежі по його виконанню, що підтверджується виписками по її особовим рахункам (Т.1, а.с.201-250, Т.2, а.с.1-14).

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актом цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене вище та враховуючи, що на підтвердження наявності будь-якої з вказаних підстав недійсності договору іпотеки представником позивача не надано жодного належного та допустимого доказу, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.10; 11; 60; 79; 88; ч.3 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ст. 203, 215, 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ „Дельта Банк" про визнання іпотечного договору від 9.04.2013 року недійсним, скасування заборони відчуження квартири АДРЕСА_1, запису про іпотеку №602856 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК