ухвала

іменем україни

09 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеса», публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» про захист прав споживачів, захист прав на належні умови проживання в опалювальний період, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеса» (далі - КП «Теплопостачання м. Одеса»), публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (далі - ПАТ «Одеська ТЕЦ»), у якому з урахуванням уточнень просила визнати неправомірними дії відповідачів щодо неналежного виконання зобов'язань з опалення її квартири належним теплоносієм відповідно до графіків температури води; зобов'язати відповідачів забезпечити належну температури повітря у належній їй квартирі в опалювальний сезон; відшкодувати шкоду за неправомірний демонтаж співробітниками ПАТ «Одеська ТЕЦ» полотенцесушителя у її квартирі; зобов'язати відповідачів провести ремонт внутрішньобудинкових систем опалення, відремонтувати систему опалення у її квартирі та укласти з нею договори на послуги опалення квартири; визнати неправомірними дії ПАТ «Одеська ТЕЦ» щодо непроведення ремонту пішохідної доріжки біля будинку; стягнути з ПАТ «Одеська ТЕЦ» на її користь витрати на купівлю ліків за період з 01 січня 2005 року по 01 серпня 2008 року у розмірі 40 000 грн, упущену вигоду, пов'язану із невиконанням рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 грудня 2004 року у розмірі 34 684 грн, пеню у розмірі 3 % за кожний день ненадання послуг за період з 24 липня 2007 року по 01 березня 2012 року розмірі 2 191 грн, частину сплачених грошових коштів за комунальні послуги за період з 25 травня 2007 року по 01 березня 2012 року з урахуванням інфляції у розмірі 1 385 грн, грошові кошти, витраченні нею на установку лічильника холодної види у розмірі 434 грн., витрати, понесенні нею на купівлю у 2007, 2008 роках двох халатів, двох піжам, восьми пар носків на суму 1 600 грн, витрати, понесенні нею на купівлю у 2011 році подушки з овечої шерсті та соляної лампи у розмірі 1 700 грн, а також моральну шкоду за неналежне виконання з боку відповідача комунальних послуг, відсутності ремонту теплопостачання, неправомірний демонтаж співробітниками ПАТ «Одеська ТЕЦ» полотенцесушителя у квартирі та непроведення ремонту пішохідної доріжки біля будинку у розмірі 100 000 грн. Усього позивач просила суд стягнути на її користь з ПАТ «Одеська ТЕЦ» 181 466 грн на відшкодування майнових та моральних збитків. Також, ОСОБА_3 просила стягнути з КП «Теплопостачання м. Одеси» витрати, пов'язані із купівлею ліків за період з 01 січня 2005 року по 01 серпня 2011 року з урахуванням інфляції у розмірі 40 000 грн, упущену вигоду, пов'язану з невиконанням рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 грудня 2004 року у розмірі 7 454 грн, понесенні нею збитки у вигляді оплати зайво нарахованих відповідачем сум за ненадані послуги теплопостачання, відсутності опалення деяких приміщень квартири за період з 25 травня 2007 року по 01 серпня 2011 року з урахуванням інфляції у розмірі 5 040 грн, пеню у розмірі 3 % за кожний день ненадання належних послуг за період з 25 травня 2009 року по 26 травня 2011 року у розмірі 3 100 грн, збитки, пов'язані з оплатою щомісяця в опалювальний сезон 3 куб гарячої види та водовідведення за період з 25 травня 2009 року по 26 травня 2011 року, з урахуванням інфляції у розмірі 1 239 грн, збитки у зв'язку із нарахуванням боргів на особовий рахунок з урахуванням інфляції у розмірі 1 259 грн, грошові кошти, які витрачені нею на купівлю та установку лічильника гарячої води з урахуванням інфляції у розмірі 434 грн, витрати, понесенні на купівлю у 2007, 2008 роках двох халатів, двох піжам, восьми пар носків на суму 1 600 грн, витрати, понесенні позивачем на купівлю у 2011 році подушки з овечої шерсті та соляної лампи у розмірі 1 700 грн, а також 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання з боку відповідача комунальних послуг та відсутності ремонту теплопостачання. Всього позивач просила стягнути з КП «Теплопостачання м. Одеси» 158 886 грн на відшкодування майнових та моральних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є власником та проживає у квартирі АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі ПАТ «Одеська ТЕЦ», а постачальником тепла та гарячої види є КП «Теплопостачання м. Одеси». На думку позивача, з 1998 року відповідачі неналежно виконують свої зобов'язання з опалення її квартири належним теплоносієм відповідно до графіків температури води, у зв'язку із чим не забезпечена належна температура повітря у квартирі в опалювальний сезон. Крім того, взагалі не проводився ремонт внутрішньобудинкових систем опалення, не ремонтувалася система опалення у квартирі, внаслідок чого у її квартирі у зимовий період температура повітря не піднімалась вище 12-14 градусів по Цельсію. Внаслідок зазначених неправомірних дії відповідачів, вона постійно хворіла, що підтверджується копіями чеків на купівлю ліків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанції у повній мірі не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником та проживає у АДРЕСА_1

Позивач неодноразово зверталася до КП «Теплопостачання м. Одеси» із скаргами на якість централізованого опалення у належній їй квартирі, які були перевірені та за результатами перевірки згідно з п. 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 були складені акти-претензії.

Згідно з актами-претензіями причиною відхилення показників опалення від активної температури є незадовільний стан внутрішньобункових мереж будинку, зокрема, «зашлакованість систем ПО», «зашлакованість радіаторів». У вказаних актах-претензіях також визначені заходи, які необхідно виконати споживачу з метою усунення недоліків - виконати гідропромивку мереж центрального опалення.

У зв'язку із встановленням відповідно до актів-претензій температури у квартирі ОСОБА_3 нижче нормативної, їй здійснювалися наступні перерахунки (відповідні зменшення нарахувань): у листопаді 2006 року зменшено на 25 % нарахувань, у грудні 2006 року - 53 %, у січні 2007 року -27 %, у лютому 2007 року - 25 %, у березні -30 %, у листопаді 2007 року - 15 %, у 2007 року - 15 %, у січні 2008 року - 26 %, у 2008 року - 15 %, у березні 2008 року - 15 %, у 2008 року - 77 %, у листопаді 2008 року - 20 %, у 2008 року - 20 %, у січні 2009 року - 20 %, у 2009 року - 20 %, у березні 2009 року - 20 %, у 2009 року - 52 %, у листопаді 2009 року - 10 %, у грудні 2009 року - 10 %, у січні 2010 року - 10 %, у лютому 2010 року - 10 %, у березні 2010 року - 10 %, у квітні 2010 року - 10 %, у листопаді 2010 року - 15 %, у грудні 2010 року - 10 %, у січні 2011 року - 10 %, у лютому 2011 року - 10 % нарахувань, у березні 2011 року - 15 % нарахувань, у квітні 2011 року - 10 % нарахувань.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 07 лютого 2013 року № 493 «установить наличие прямой причинной связи между проживанием ОСОБА_4 в течении 14 лет в квартире АДРЕСА_1 в условиях неблагоприятных по температурному (12-15 градусов по Цельсию) фактору в холодные периоды года и ухудшением состояния ее здоровья не представляется возможным. Снижение температуры воздуха в квартире истицы могла оказать определенное, но не решающее влияние на заболеваемость ОРВИ и обострение хронической бронхолёгочной патологии истицы. Установить влияние на весь остальной комплекс хронических заболеваний истицы сниженной температурой воздуха в квартире в холодный период года невозможно» (а. с. 61-86 т. 3).

Також, згідно з висновком повторної судово-медичної експертизи від 26 червня 2015 року № 134, призначеної за клопотанням ОСОБА_3, загострення чисельних хронічних хвороб, розвиток гострих захворювань, в тому числі органів дихання, серцево-судинної, нервової систем викликаються самими різноманітними факторами. Фактор стабільно зниженої температури в житловому приміщенні в холодну пору року є одним із багатьох негативних факторів оточуючого середовища, який може вплинути на розвиток та загострення різноманітних захворювань. Зазначений фактор не може являтись єдиною причиною загострення та розвитку всіх чисельних захворювань, які є у ОСОБА_3

17 червня 2007 року в результаті падіння ОСОБА_3 отримала закриту черепно-мозкову травму в формі струсу головного мозку, перелом правої лучевої кістки. Вказана черепно-мозкова травма викликає розлад здоров'я на протязі 7-10 діб, перелом лучевої кістки - до 1 місяця. Якого б важливого впливу на перебіг хронічних захворювань зазначені травми не оказують. Вказаний в редакції питання «больовий шок» не підтверджено об'єктивними клінічними даними за висновками лікарів в медичній документації.

Питання про газообмін, склад повітря в житловому приміщенні при користуванні газом в побуті, а також вплив такого повітря на здоров'я людини не входить до компетенції судово-медичної експертизи.

Викладені у редакції даних питань негативні обставини та фактори (вимушене мешкання в холодній, не провітрюваній квартирі при вмикненій газовій плиті без притоку повітря, хронічний стрес, нервові хвилювання, безсоння, відсутність можливості помитися в душі), якими-небудь об'єктивними доказами у матеріалах справи не підтверджуються.

У зв'язку із цим у експертної комісії відсутні судово-медичні дані, за яких можливо встановити або спростувати причинно-наслідковий зв'язок між станом здоров'я ОСОБА_3 та вказаними нею несприятливими факторами (а. с. 220-252, т. 4).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності позовних вимог.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Установлено, що на підставі рішення Одеської міської ради від 05 квітня 2007 року балансоутримувачем та виконавцем послуг з утримання будинків та споруд, прибудинкових територій, в тому числі внутрішньо будинкових мереж водо-, теплостачання та водовідведення будинку по АДРЕСА_1 є ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Видатки на утримання зазначеного будинку закладені у тариф ПАТ «Одеська ТЕЦ» як балансоутримувача.

Виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води до будинку по АДРЕСА_1 згідно з рішенням Одеської міської ради від 05 квітня 2007 року № 1173-5 є КП «Теплопостачання м. Одеси».

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено права та обов'язки виконавця та споживача житлово-комунальних послуг. При цьому і виконавець, і споживач зобов'язані укласти договір на надання послуг з визначенням відповідальності за дотримання його умов, своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Аналогічні обов'язки передбачені і для виконавця, який, окрім іншого, зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень.

Такі вимоги передбачені і Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, за якими виконавець послуг зобов'язаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; усувати аварії ситуацій, також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором.

Установивши, що надання позивачу послуг з теплопостачання неналежної якості встановлено та зафіксовано у складених відповідачами актах та причиною цього є незадовільний стан внутрішньобункових мереж, поза увагою судів залишилося те, що для їх усунення необхідно здійснити заходи - гідропромивку мереж центрального опалення. Обов'язок вчинення таких дій було покладено на ОСОБА_3

Разом з тим, з огляду на зміст наведених положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, судами попередніх інстанцій на порушення ст. ст. 212, 213 ЦПК України належним чином не з'ясовано фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, , зокрема, до чиїх обов'язків входить вчинення дій з гідропромивки мереж центрального опалення та чи могла споживач ОСОБА_3 самостійно усунути такі недоліки.

Крім того, ЦК України як основний акт цивільного законодавства не виходить із того, що моральна шкода компенсується лише у випадках, передбачених ним або спеціальними законами. Із системного аналізу положень ЦК України, у тому числі й ст. 23, вбачається, що моральна шкода повинна бути відшкодована кожному, чиє право порушене.

Оскільки моральна шкода є наслідком порушення абсолютного блага (життя, здоров'я), така шкода завжди виникає як самостійна підстава нового недоговірного зобов'язання. Вона може бути відшкодована виключно за правилами глави 82 ЦК України, незалежно від попередньої наявності чи відсутності між сторонами договірних відносин.

Зазначене підтверджується й практикою Європейського Суду з прав людини у рішенні в справі «Новоселецький проти України» від 22 лютого 2005 року (заява № 47148/99, пп. 22, 76).

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови в іншій частині позовних вимог, оскільки суди на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи, належної оцінки здобутих доказів та з урахуванням змісту вимог і заперечень сторін щодо предмета доказування, дійшли висновку про недоведеність позивачем обставин на які вона посилалася, що є її обов'язком відповідно до ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до передчасного вирішення спору в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та визнання неправомірними дії відповідачів щодо неналежного виконання зобов'язань з опалення її квартири належним теплоносієм відповідно до графіків температури води, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування в цій частині із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року в частині позову ОСОБА_3 до комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеса», публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» про визнання неправомірними дій щодо неналежного виконання зобов'язань з опалення квартири та моральної шкоди скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак