АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/2772/15-ц Головуючий суддя І інстанції Шишкін О. В.
Провадження № 22-ц/790/4607/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - Шаповал Н.М.,
суддів: - Пшенічної Л.В.,
- Хорошевського О.М.,
за участю секретаря Брулевича В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Військової частини № 3052 м. Полтави про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача,
ВСТАНОВИЛА:
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Військової частини № 3052 м. Полтави про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача.
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 . Вказував, що 25 січня 2011 року його у якості підсудного у кримінальній справі військовослужбовцями військової частини № НОМЕР_1 було доставлено до приміщення Апеляційного суду Полтавської області, де розглядалася апеляційна скарга його захисника на постанову суду першої інстанції про продовження строку його утримання під вартою. У конвойному приміщенні начальник судової варти ОСОБА_2 упереджено до нього ставився, нецензурно лаявся, ображав його людську гідність, наніс йому не менш трьох ударів кулаком у потилицю. Після цього у нього були болі в області живота, тому, що він був після операції, йому була викликана бригада швидкої допомоги, яка здійснила його медичний огляд та надала допомогу. Про вказані незаконні дії він повідомив прокурора у судовому засіданні, його адвокат та він звернулися письмово до прокуратури Полтавської області для прийняття заходів реагування. Факт його побиття підтверджується висновком експерта. Вищевказаними протиправними діями Військової частини № НОМЕР_1 м. Полтави йому завдано моральної шкоди.
Тому, ОСОБА_1 просив суд стягнути компенсацію моральної шкоди у розмірі 986 580 гривень, спричинену йому внаслідок застосування до нього насильства з боку начальника та військовослужбовців судової варти військової частини №3052 м. Полтави 25 січня 2011 року у приміщенні Апеляційного суду Полтавської області.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що судом першої інстанції не враховано практики Європейського Суду по правам людини та інші норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, а саме підтвердження факту протиправності дій відповідачів, наявності шкоди та причинного зв`язку між ними.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 26 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до прокурора Полтавської області із заявою на протизаконне застосування до нього насильства з боку начальника та військовослужбовців судової варти військової частини № НОМЕР_1 . 10 лютого 2011 року вказана заява була направлена до військової прокуратури Полтавського гарнізону.
Відповідно вказаної заяви, ОСОБА_1 в якості підсудного у кримінальній справі 25 січня 2011 року було доставлено військовослужбовцями військової частини № НОМЕР_1 до приміщення Апеляційного суду Полтавської області, де розглядалася апеляційна скарга його захисника на постанову суду першої інстанції про продовження строку його утримання під вартою.
Як на підставу відшкодування моральної шкоди позивач посилається на те, що під час його конвоювання до Апеляційного суду Полтавської області, начальник та військовослужбовці судової варти упереджено до нього ставились, начальник варти нецензурно лаявся, ображав його людську гідність, а в подальшому у вартовому приміщенні Апеляційного суду Полтавської області наніс йому не менше З ударів кулаком у потилицю. Після чого старшим лейтенантом ОСОБА_2 було викликано швидку допомогу, лікарі якої ввели препарати від болі в області живота, внаслідок чого самопочуття ОСОБА_1 покращилось.
За вимогами ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі незаконного затримання 3) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Частиною 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування такої шкоди визначається законом.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" - шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.
Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ст. 4 вищезазначеного Закону відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи містять висновки експертів щодо визначення стану здоров`я ОСОБА_1 станом на 26 січня 2011 року, з яких вбачається, що під експертний на момент огляду перебував у стані після видалення злоякісної пухлини сигмоподібної кишки Гартману з виведенням торцевої колостоми. Рекомендоване оперативне лікування з приводу реконструкції сигмоподібної кишки не є терміновим, а може виконуватися у плановому порядку в умовах спеціалізованого медичного стаціонару. Після огляду ОСОБА_1 проведення додаткових методів дослідження, вивчення наданої медичної документації експертна комісія вважає, що на момент проведення експертизи під експертний не потребує невідкладної стаціонарної медичної допомоги, а може отримувати лікування в амбулаторних умовах.
З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав задоволення позову обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено вини відповідача у заподіянні шкоди, наявності самої шкоди та причинного зв`язку між ними.
Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.
Враховуючи положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, саме позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Суд повно та всебічно з`ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: Л.В. Пшенічна

О.М. Хорошевський