Справа №443/1335/16-ц Провадження №2/443/674/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сидорака Б.Г.

за участю секретаря Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері. В обгунтування позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок її матері ОСОБА_4 належав житловий будинок №2 на вул.Спортивній у с. Дуліби Жидачівського району Львівської області, який мав статус колгоспного двору, членами якого були: ОСОБА_5 - її бабуся, ОСОБА_4 - її матір, ОСОБА_2 - її батько та ОСОБА_3 - її брат та вона, яким належало, як співвласникам по 1/5 частки у майні колгоспного двору. Бабуся померла 24.10.2012 року, не залишивши заповіту на випадок смерті. Після смерті бабусі, проживаючи у тому ж дворі, її частку у майні колгоспного двору успадкувала мати позивачки, як спадкоємець першої черги за законом. Мати позивачки ОСОБА_4 померла 15.11.2015 року, також не залишивши на випадок смерті заповіту. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно право на спадкування якого має позивачка та відповідачі у справі, як спадкоємці першої черги (діти, чоловік). Відповідачі відмовляються від своїх часток у майні колгоспного двору на її користь. При її зверненні у червні 2016 року до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, їй було відмовлено у видачі такого у зв"язку із тим, що спадкове майно є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом За вказаних обставин вона для визнання за нею права на спадкове майно змушена звернутись до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, вказаних у позові.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали та не заперечили проти визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спадкове майно та на цілий житловий будинок №22 на вул.Спортивній у с.Дуліби Жидачівського району Львівської області, поскільки відмовляються в її користь і від своїх часток у майні колишнього колгоспного двору.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Так, згідно із положеннями ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Як встановлено судом, що згідно із свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок(а.с.15), жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у с.Дуліби Жидачівського району Львівської області на вул. Спортивній,22 на праві особистої власності належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4.

Відповідно до довідки Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області №1869 від 13.06.2016 року (а.с.13), згідно із записами у погосподарській книзі по с.Дуліби Жидачівського району, будинковолодінння №22 на вул.Спортивній у с.Отиневичі Жидачівського району Львівської області станом на 30.06.1990 р. відносилось до суспільної групи колгосний двір та рахувалось за ОСОБА_4 - голова колгоспного двору; ОСОБА_5- мати, член двору, ОСОБА_2 - чоловік(член двору), ОСОБА_3-син( член двору), ОСОБА_1-дочка(член двору).

24.10.2012 року померла ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5), не залишивши заповіту, що стверджується довідкою Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області №1871 від 13.06.2016 року (а.с.12), а тому спадкування у даному випадку здійснюється за законом (ч.2 ст.1223 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну їй частку(1/5) у майні колгоспного двору та ОСОБА_4, як дочка, що стверджується копією свідоцтва про народження, та копією свідоцтва про одруження (а.с.17,18), та спадкоємець першої черги за законом постійно проживаючи із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою , що прийняла спадщину, однак своїх спадкових прав на спадщину не оформила, хоч набула прав власника 2/5 часок у житловому будинок та господарських будівлях і спорудах у с.Дуліби Жидачівського району Львівської області на вул. Спортивній,22.

15.11.2015 року померла мати позивачки ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.4), яка заповіту не залишила, що стверджується довідкою Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області №1871 від 13.06.2016 року (а.с.12), а тому спадкування здійснюється за законом (ч.2 ст.1223 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належні їй 2/5 частки у житловому будинок та господарських будівлях і спорудах у с.Дуліби Жидачівського району Львівської області на вул.Спортивній,22 та крім цього спадкодавцю згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 054358 від 27.12.2006 року(а.с.7) на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0987 га у с.Дуліби на вул.Спортивній, яка виділена для ведення особистого селянського господарства та згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №054357 від 27.12.2006 року (а.с.8) на праві власності їй належала земельна ділянка площею 0,16 га у с.Дуліби на вул.Спортивній, яка виділена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Позивачка ОСОБА_1, як дочка спадкодавці, тобто спадкоємець першої черги за законом (ст.ст.1223,1261 ЦК України) постійно проживаючи із нею на час відкриття спадщини, вважається відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, такою, що прийняла спадщину.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - чоловік та син спадкодавиці ОСОБА_4, як спадкоємці першої черги за законом (ст.ст.1223,1261 ЦК України), відмовились від свої бчасток по 1/5 у майні колгоспного двору і від часток у спадковому майні після смерті ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_7 (а.с.8,9), що узгоджується із вимогами ст.1274 ЦК України.

06.06.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв"язку з тим, що спадковий житловий будинок є власністю колгоспного двору, частки якого не визначені, а померла не була його останнім членом, що стверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.06.2016 року (а.с. 14 ). За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є підставними, їх слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на цілий житловий будинок та господарські будівлі, що знаходиться за адресою: вул.Спортивна,22 в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області загальною площею - 71,1 кв.м., житловою площею - 37,1 кв.м. та на земельні ділянки розміром 0,0987 га та 0,16 га

Керуючись ст.ст.15,57-60,208-209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.1216-1218,1220-1223,1225,1226,1261,1267,1268,1274 ЦК України, суд, -

вирішив :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою села Дуліби Жидачівського району Львівської області право власності:

- на цілий житловий будинок загальною площею 71,1 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м із та господарські будівлі і споруди у с. Дуліби Жидачівського району Львівської області на вул.Спортивна,22.

- на земельну ділянку площею 0,0987 га у с.Дуліби на вул.Спортивній Жидачівського району Львівської області, яка виділена для ведення особистого селянського господарства та належала ОСОБА_4 згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 054358 від 27.12.2006 року.

- на земельну ділянка площею 0,1600 га у с.Дуліби на вул.Спортивній,22 Жидачівського району Львівської області, яка виділена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та належала ОСОБА_4 згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 054357 від 27.12.2006 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з часу отримання його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя _______________________

25.08.2016