Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» про стягнення допомоги на оздоровлення та недоплачених платежів із заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» (далі - ДЗ «ДМА МОЗ України»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 15 серпня 2014 року в порядку негайного виконання судового рішення її було поновлено на роботі на посаді доцента кафедри фтизіатрії у відповідача. Отже, роботодавець повинен сплатити їй заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту її звільнення, тобто з 27 серпня 2013 року, до моменту її поновлення на роботі за рішенням суду в розмірі 71 532 грн. Крім того, відповідач не виплатив їй допомогу на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 2 914 грн, компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 10 315 грн 07 коп., а також не донарахував і не виплатив заробітну плату за період із червня до серпня 2013 року в розмірі 839 грн 85 коп. та за період із 15 до 31 серпня 2014 року за десять робочих днів у сумі 502 грн 09 коп.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ДЗ «ДМА МОЗ України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 01 вересня 2013 року до 14 серпня 2014 року в розмірі 71 532 грн, невиплачену допомогу на оздоровлення - 2 914 грн, компенсацію за невикористану відпустку - 10 315 грн 07 коп., не донараховану заробітну плату за період із червня до серпня 2013 року - 839 грн 85 коп. та за період із 15 до 31 серпня 2014 року - 502 грн 09 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року задоволено частково касаційну скаргу ДЗ «ДМА МОЗ України», ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ДЗ «ДМА МОЗ України» про стягнення допомоги на оздоровлення та недоплаченої заробітної плати, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останнім рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено у частині задоволення позову про стягнення допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 2 914 грн та недоплачених платежів із заробітної плати за період із червня до серпня 2013 року у сумі 839 грн 85 коп.

Стягнуто з ДЗ «ДМА МОЗ України» на користь ОСОБА_3 ненараховану заробітну плату за липень - серпень 2013 року у сумі 328 грн 30 коп.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ДЗ «ДМА МОЗ України» про стягнення допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 2 914 грн та недоплачених платежів із заробітної плати за червень 2013 року.

В іншій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити у справі нове рішення, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Як роз'яснено у спільному листі Міністерства освіти і науки України та Центрального комітету Профспілки працівників освіти і науки України від 11 червня 2001 року № 1-9/223 (№ 02-8/267) відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року № 78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальну середню освіту», ч. 2 ст. 18 та ч. 1 ст. 22 Закону України «Про позашкільну освіту» допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки виплачується працівникам, які обіймають посади педагогічних або науково-педагогічних працівників (за основною посадою), у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) незалежно від тижневого (річного) навчального навантаження або обсягу роботи, що виконується. При цьому виплата допомоги провадиться цим працівникам тільки за місцем основної роботи при наданні чергових відпусток згідно з графіком їх надання. У випадках виплати компенсації за невикористану відпустку допомога на оздоровлення не виплачується.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення недоплачених платежів із заробітної плати за червень 2013 року, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 61, 212, 303, 304 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із того, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року вже стягнуто з ДЗ «ДМА МОЗ України» на користь ОСОБА_3 недоплачену заробітну плату за червень 2013 року і судом вже вирішено питання щодо позовних вимог про стягнення недоплаченої заробітної плати за період червень - серпень 2013 року, частина з яких вже була предметом судового розгляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення допомоги на оздоровлення за 2014 рік у сумі 2 914 грн, апеляційний суд правильно виходив із їх необґрунтованості, оскільки позивач не використала відпустку за вказаний період часу, а тому вона не має права на отримання допомоги на оздоровлення за 2014 рік, адже матеріальна допомога на оздоровлення виплачується працівникові лише при наданні щорічної відпустки та у випадку виплат за невикористану відпустку компенсації не надається.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення судом норм процесуального права, а саме: судом порушено право на судовий захист та отримання правової допомоги; не повідомлено належним чином про дату і час судового засідання; помилково відхилено клопотання про виклик в судове засідання експерта, а також, що апеляційний суд не врахував положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не знайшли свого підтвердження у наявних у справі матеріалах та не впливають на правильність і обґрунтованість висновків суду.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова