Справа № 310/6212/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку, визнання права власності в якому зазначила, що їй на підставі договору дарування від 23.06.2000 року належить 2/3 частки житлового будинку №74 по вул. Магнітогорській в м. Бердянську Запорізької області. Співвласником зазначеного домоволодіння є відповідач, якій належить 1/3 його частина. Оціночна вартість 1/3 частки спірного житлового будинку складає 35 516 грн. Вважала, що частка відповідача є незначною. Конфігурація будинку та розмір частки відповідача не дозволяють виділити цю частку в окреме ізольоване приміщення або поділити його відповідно до часток співвласників, оскільки вони становлять менший розмір ніж площа будь-якого із приміщень житлового будинку. Вона та відповідач не є членами однієї сімї, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, оскільки ОСОБА_2 виїхала на постійне проживання в Російську Федерацію, придбала там житлове приміщення в якому проживає разом з сім'єю. Вона постійно проживає в спірному будинку разом зі своєю сімєю, самостійно несе витрати по обслуговуванню та утриманні будинку. За вказаних обставин спільне володіння та користування спірним нерухомим майном неможливо. Вважала, що припинення права відповідача на частку в спірному домоволодінні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сімї, оскільки частка ОСОБА_2 у спірному домоволодінні є незначною, її неможливо виділити або поділити домоволодіння між співвласниками, визначити порядок користування також є неможливим, відповідач не проживав і не проживає в спірному будинку, не утримував та не ремонтував його, комунальні послуги не оплачує, вартість частки відповідача є незначною, відповідач проживає в іншій державі в якій має на праві приватної власності нерухоме майно. Просила припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку житлового будинку №74 по вул. Магнітогорській в м. Бердянську Запорізької області. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку №74 по вул. Магнітогорській в м. Бердянську Запорізької області в порядку виплати грошової компенсації в розмірі вартості 1/3 частки житлового будинку.

Позивач та його представник у судове засідання не зявились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи в їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась. Будучи допитаною Люберецьким міським судом Московської області в порядку, що визначений «Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» ОСОБА_2 пояснила, що участі в судовому засіданні по цій справі не бажає приймати, позовні вимоги визнала в повному обємі.

Крім того, відповідач направила до суду заяву в якій позов визнала в повному обсязі і просила його задовольнити у її відсутності. Підтвердила, що її частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Спільне з позивачем проживання та користування будинком є неможливим, оскільки в неї та відповідача різні сімї, що виключає спільне проживання. У неї є інше житло в Російській Федерації, тому погоджується з тим, щоби її право власності на 1/3 частку житлового будинку по вул. Магнітогорській,74 в м. Бердянську було припинено та виплачено їй вартість частки у розмірі 35 516 грн..

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Стаття 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно договору дарування від 23.06.2000 року ОСОБА_2 є власником 1/3 частини, а ОСОБА_3 - 2/3 частини житлового будинку по вул. Магнітогорській,74 в м. Бердянську (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 20.09.2012 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.11).

Таким чином, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 2/3 частки, а відповідачу ОСОБА_2Є - 1/3 частка спірного домоволодіння.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по вул. Магнітогорській,74 в м. Бердянську Запорізької області він складається з чотирьох житлових кімнат площею 12,0 кв. м., 6,5 кв. м., 8,0 кв. м., 14,8 кв.м. загальною площею 41,3 кв. м. Суд вважає, що частка відповідача є незначною, оскільки виходячи із загальної жилої площі спірного будинку на частку відповідача ОСОБА_2 припадає 13,8 кв. м., а на частку ОСОБА_1 27,5 кв. м. (а.с.12-14)..

Згідно плану спірного будинку житлові кімнати площею 13,8 кв. м. та 27,5 кв. м. у ньому відсутні (а.с.41), а виділення у власність або користування відповідачів кімнат більшою площею, ніж припадає на їх частку порушить права інших співвласників будинку, оскільки це буде суперечити статті 41 Конституції України, яка передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, не завдаючи при цьому шкоди правам інших осіб і не порушуючи їхніх інтересів.

Суд вважає, що за таких обставин виділити частки або поділити майно між співвласниками неможливо.

Судом також встановлено, що спільне володіння та користування майном є неможливим, оскільки, відсутні житлові кімнати які за площею співпадають з ідеальними частками співвласників. Крім того, співвласники домоволодіння не є членами однієї сімї.

Відповідно до звіту про оціночну вартість обєкта нерухомого майна, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Бердянську, вул. Магнітогорська,74 вартість 1/3 частини житлового будинку станом на 01.07.2015 року складає 35 516 грн. (а.с.15-16).

Крім того, відповідач визнала, що вона забезпечена житлом в Російській Федерації та надала суду договір на передачу житлового приміщення в приватну власність за яким 15.11.1993 року ОСОБА_2 передано у власність житлове приміщення у вигляді квартири АДРЕСА_1 (а.с.97).

Також встановлено, що відповідач спірним будинком не користуються, з позовною заявою про вселення до суду не звертався, у заяві від 12.12.2016 року зазначила, що не збирається володіти майном та нести витрати на його обслуговуванню та збереженню, що свідчить про відсутність перешкод у користуванні будинком і небажання ОСОБА_2 проживати в ньому. Суд вважає, що за таких обставин припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.

Зважаючи на те, що частка відповідачів у спільній власності є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном неможливе, припинення права на частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам їх сімї, ОСОБА_1 попередньо внесла на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області ринкову вартість 1/3 частки спірного домоволодіння (а.с.94) та враховуючи інші фактичні обставини справи, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 365 ЦК припинити право відповідача на частку в спільній власності на спірне домоволодіння.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 357, 365 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку житлового будинку №74 по вул. Магнітогорській в м. Бердянську Запорізької області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку №74 по вул. Магнітогорській в м. Бердянську Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя