РІШЕННЯ

Іменем України

справа 611/211/16- ц

н/п 2/611/103/16

29 березня 2016 року Барвінківський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Черниха Є.А.

секретаря Левченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Барвінкове Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Юрійовича ДО Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне.

29 червня 2003 року померла прабабуся позивача ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, за яким ? частину житлового будинку з господарсько побутовими спорудами а також ? частину всього свого майна, де б воно на знаходилося і з чого б воно не складалося, заповідала позивачеві по справі.

Іншу ? частину спадкового майна ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_3.

На час смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6.8768 гектарів, кадастровий номер :04:000:0065, яка надавалася для в ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

При зверненні до державної нотаріальної контори Барвінківського району Харківської області з питань прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, позивачеві було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу.

В цьому зв?язку, позивач, звернувшись до суду з позовом, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач та його представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явилися, подали заяву про слухання справи у їх відсутність, просили позов задовольнити.

Мечебилівська сільська рада Барвінківського району Харківської області, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направили.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені.

При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Згідно з викладеним у позовній заяві обставинами 29 червня 2003 року померла прабабуся позивача ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, за яким ? частину житлового будинку з господарсько побутовими спорудами а також ? частину всього свого майна, де б воно на знаходилося і з чого б воно не складалося, заповідала позивачеві по справі.

Іншу ? частину спадкового майна ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_3.

На час смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6.8768 гектарів, кадастровий номер :04:000:0065, яка надавалася для в ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

При зверненні до державної нотаріальної контори Барвінківського району Харківської області з питань прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, позивачеві було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу.

ОСОБА_3 від ? частини спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, відмовився.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за законом, з метою прийняття спадщини у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після сестри, яке вона приймає.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 316, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 74,88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 Юрійовича ДО Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 6.8768 гектарів, кадастровий номер :04:000:0065, яка надавалася для в ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка належала ОСОБА_2, яка померла 29 червня 2003 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.А. Черних