_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1069/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 3637221 (три мільйони шістсот тридцять сім тисяч двісті двадцять одну) гривну 04 копійки, посилаючись на те, що 11 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0 (відповідно до додаткової угоди від 03 лютого 2009 при здійсненні погашення заборгованості за кредитом сторонами використовується додатковий реєстраційний номер договору - 1) за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 302 000 (триста дві тисячі) доларів США з розрахунку 9 % річних на строк з 11 березня 2008 року по 12 березня 2029 року. 03 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до кредитного договору щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, згідно якої змінюється схема погашення та кінцевий термін повернення кредиту на 11 березня 2038 року. Згідно договорів поруки, укладених 11 березня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, останні, на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. В зв'язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 3441 гривень.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надав до суду заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволені позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», також до суду надано заяву про застосування строків позовної давності.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 11 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0 (відповідно до додаткової угоди від 03 лютого 2009 при здійсненні погашення заборгованості за кредитом сторонами використовується додатковий реєстраційний номер договору - 1) за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 302 000 (триста дві тисячі) доларів США з розрахунку 9 % річних на строк з 11 березня 2008 року по 12 березня 2029 року.

03 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до кредитного договору щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, згідно якої змінюється схема погашення та кінцевий термін повернення кредиту на 11 березня 2038 року.

Пункт 1.2.2 кредитного договору зазначає, що Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі не пізніше 12.03.2029 року (згідно Додаткової угоди №3 від 03.02.2009 року кінцевий термін повернення кредиту змінено до 11.03.2038 року), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, у тому числі до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 Кредитного договору.

Згідно п.4.1 кредитного договору відповідачка зобов'язалась використати кредит на зазначені у договорі цілі, повернути кредит та сплатити проценти, комісії та інші платежі в порядку та терміни, встановлені договором.

Відповідно до п.п.5.3, 5.4. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника всієї наданої суми кредиту та сплати процентів за кредит у разі порушення позичальником умов кредитного договору. У випадку непогашення кредиту та/або процентів у терміни, передбачені договором, банк має право видавати наказ про примусову оплату боргу за цим договором.

Згідно п.5.5 кредитного договору, у випадку не сплати Позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим Договором день, сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов Договору та/або у випадку порушення Позичальником та/або Заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобовязань Позичальника за цим Договором, Банк має право вимагати достроково повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього Договору.

Відповідно до п. 12.1 Кредитного договору, який зазначає, що відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України, сторони погодили, що у випаду настання обставин передбачених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника Повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку не отримання Позичальником вищезазначеного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це належного повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших причин протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 календарний день з дати направлення Позичальнику такого повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення.

Згідно договору поруки №186154 від 11 березня 2008 року та додаткової угоди до нього від 03 лютого 2009 року, укладених між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 та договору поруки №186152 від 11 березня 2008 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і ОСОБА_3, останні на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання перед акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1, які виникають з умов вищезазначеного кредитного договору.

Як вбачається з п.п.1.3,1.4 зазначеного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в кредитному договорі, відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Згідно статуту Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».

Судом встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Тобто, відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами позивач набув права вимоги по вищезазначеному кредитному договору.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Банк виконав свої зобов'язання щодо надання відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів.

У судовому засіданні оглядалася кредитна справа за зазначеним кредитним договором.

Листом №38-2/31-29-13/3082 від 24.04.2009 року, адресованого на імя ОСОБА_1, ПАТ «УкрСиббанк», керуючись п.5.5, п.12.1 кредитного договору зазначив, що вважає термін дострокового повернення кредиту таким що настав, з вимогою достроково виконати зобовязання за зазначеним Кредитним договором, а саме повернути весь отриманий кредит та сплатити нараховані відсотки та погасити заборгованість з нарахованих штрафних санкцій.

Як зазначено представником відповідачки ОСОБА_1, зазначений лист їй вручено 28 квітня 2009 року особисто.

Суд критично ставиться до заперечень представника ПАТ «Дельта Банк», що зазначений лист ОСОБА_1 не направлявся, оскільки це суперечить чинному законодавству, в тому числу Постанові Національного банку України від 25.01.2012 року №23 «Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями», якою визначені вимоги до формування кредитної документації (справи), адже оригінал зазначеного листа міститься в кредитній справі, яка була оглянута у судовому засіданні, також судом приймаються до уваги пояснення представника відповідачки про те, що ОСОБА_1 працювала в «Укрсиббанк» та зазначений лист був їй вручений особисто, так як підтвердження поштової відправки в кредитній справі відсутні.

Таким чином, з урахуванням положень п.п. 1.2.2, 5.5. та 12.1 кредитного договору, з урахуванням листа №38-2/31-29-13/3082 від 24.04.2009 року, ПАТ «Укрсиббанк» зазначеним листом змінив графік повернення кредиту, встановивши нову кінцеву дату повернення кредиту (встановивши дату дострокового повернення 30.05.2009 року), з урахуванням п. 12.1 Кредитного договору, датою повернення кредиту є 32 календарний день з дати одержання (28.04.2009року) Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Отже, з 01.06.2009 року почав відлік строку позовної давності (саме з цієї дати у Банку виникло право на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд), щодо повернення заборгованості за Кредитним договором та Договорами поруки.

Відповідачами у справі заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог банку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

У відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно приписів статті 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Кредитним договором не встановлено строку позовної давності, отже до зазначених правовідносин застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки.

Суд погоджується з доводами відповідача, що строк позовної давності, в межах якого Позивач мав звернутися до суду за захистом свого порушеного права збіг 01.06.2012 року (з 01.06.2009 року по 01.06.2012 року).

Однак позивач звернувся з зазначеним позовом лише 28.10.2013 року, тобто після спливу строку позовної давності.

У відповідності до статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно приписів ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У відповідності до п.3.1 Розділу 3 «Строк дії Договору і порядок його припинення» Договору поруки №186154 від 11.03.2008 року та Договору поруки №186152 від 11.03.2008, цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором (Кредитним договором).

Тим самим, зазначені Договори поруки не містять чітко визначеного строку на який їх укладено, отже зазначений строк не встановлено.

Враховуючи, що «УкрСиббанк» листом №38-2/31-29-13/3082 від 24.04.2009 року, який отриманий ОСОБА_1 28.04.2009 року особисто, змінив графік повернення кредиту, встановивши нову кінцеву дату повернення кредиту (встановивши дату дострокового повернення 30.05.2009року).

Тобто 30.05.2009 року є днем настання строку виконання основного зобов'язання (Кредитного договору) в розумінні ч.4 ст. 559 ЦК України, від якого починає відлік шестимісячний строк для предявлення Кредитором (Банком) вимог до поручителів, отже вимоги до поручителів (ОСОБА_3 та ОСОБА_2І.) повинні були бути предявленими у строк до 01.12.2009 року.

Враховуючи зазначені обставини, в силу приписів ч.4 статті 559 ЦК України, порука передбачена Договором поруки №186154 від 11.03.2008 року та Договором поруки №186152 від 11.03.2008 припинилася з 01.12.2009 року (6 місяців від дати 30.05.2009 року).

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству Дельта Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі, в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.