Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1579/16-ц

Номер провадження: 2/511/736/16

27 грудня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

при секретарі - Півоварові В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до відповідачки і просить суд ухвалити рішення, яким встановити порядок користування спільною частковою власністю - квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування позивача жилу кімнату площею 8,80 кв.м. зазначену в технічному паспорті під №8 та балкон площею 2,5 кв.м., який примикає до неї; підсобні приміщення - кухню площею 8,20 кв.м., ванну кімнату площею 2,40 кв.м., туалет площею 1,40 кв.м., коридор площею 10,30 кв.м., кладовку площею 1,50 кв.м. та балкон площею 2,70 кв.м. - залишити в спільному з відповідачкою користуванні; усунути перешкоди в користуванні власністю - вселити позивача до квартири АДРЕСА_1 з врахуванням встановленого порядку користування; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати та витрати по оплаті правової допомоги. На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2016 року в порядку спадкування за законом після смерті матері за ним визнано право власності на ? частку спірної квартири, а ОСОБА_1 належить ? частки цієї квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.09.2016р. після смерті його батька. Добровільно вирішити питання спільного користування квартирою вони не можуть в силу неприязне них стосунків, тому позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.07.2016р. провадження по справі відкрито.

Відповідач ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні, в якому просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_1 і визнати право власності на ? частку квартири за ОСОБА_1 з виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації вартості цієї частки в спільному майні, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати. Зустрічний позов мотивований тим, що оскільки реальний виділ частки ОСОБА_2 у квартирі неможливий, а спільне користування нею також неможливе через неприязні стосунки між ними, які склалися ще за життя батька ОСОБА_2, дружиною якого вона була, ОСОБА_1 просила припинити право власності ОСОБА_2 на ? частки у спірній квартирі, і визнати за нею право власності на цю частку з виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації. (а.с.39).

Ухвалою суду від 11.11.2016р. зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності прийнятий до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування власністю та вселення і вказані позови об'єднано в одне провадження.

В судовому засіданні 27.12.2016 ОСОБА_2 надав суду заяву про відмову від позову до ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що отримав від відповідачки компенсацію за свою частку в спірній квартирі та про закриття провадження по справі за його позовом. З наслідками закриття провадження, передбаченими ст.206 ЦПК України, ознайомлений.

По суті пояснив, що дійсно 27.12.2016р. отримав від відповідачки ОСОБА_1 компенсацію за належну йому ? частку в спірній квартирі АДРЕСА_1 в сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США, вони з відповідачкою ОСОБА_1 добровільно вирішили спір, а тому він відмовляється від свого позову та визнає зустрічний позов ОСОБА_1 до нього про припинення його права на частку в спільному майні та визнання права власності.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Орешко Л.Л. думку позивача підтримала.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Субач Г.А. зустрічний позов підтримали. Надали суду розписку від 27.12.2016р. про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США в якості компенсації за ? частку в квартирі АДРЕСА_1. Просили позов задовольнити, провадження за первісним позовом закрити.

Ухвалою суду від 27.12.2016 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування власністю та вселення закрито в зв'язку з відмовою позивача від позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2016 року за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,10 кв.м, житловою площею 39,30 кв.м, що належала на праві власності ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі договору купівлі - продажу від 05 червня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Левенец Т.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №2069, рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер: НОМЕР_3 від 22.09.2014 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомості НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.12).

29 вересня 2016 року ОСОБА_1 отримала у державного нотаріуса Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? часток у праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що складається з трьох житлових кімнат та приміщень загальною площею 63,10 кв.м, житловою площею - 39,30 кв.м. після смерті чоловіка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.09.2016 року, індексний номер 31640282; реєстраційний номер об'єкта нерухомості НОМЕР_2 (а.с.41,42).

Згідно Звіту про незалежну оцінку квартири від 18.06.2015 року ринкова вартість спірної квартири складає 67 767 грн., вартість ? частки від якої складає 16 941,75 грн. (а.с.75).

Положеннями статті 365 ЦК України встановлено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За змістом цієї норми закону для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Саме до цього зводяться правові висновки, висловлені Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постановах від: 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11; 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-2784цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

У даній справі спірна трикімнатна квартира є спільною сумісною власністю дружини та сина померлого; належна ОСОБА_2 частка не може бути виділена в натурі; між сторонами наявні неприязні стосунки, що унеможливлює спільне володіння та користування квартирою; ОСОБА_2 проживає та має право користування житловим будинком по АДРЕСА_2, який, з його слів, належить його дружині, що свідчить про його забезпеченість іншим житлом.

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Стаття 1 Протоколу № 1 Конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 22 листопада 2007 року у справі "Україна-Тюмень" проти України" зазначив, що позбавлення власності без сплати суми її вартості становитиме непропорційне втручання та що відсутність будь-якого відшкодування може бути виправданою відповідно до пункту 1 статті 1 Першого протоколу лише за виключних обставин (п.57).

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 цей обов'язок виконала шляхом сплати вартості ? частки спірної квартири співвласнику ОСОБА_2 до ухвалення рішення суду по цій справі, що підтвердили в судовому засіданні сторони, їх представники та про що свідчить розписка від 27.12.2016р. про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошової компенсації за ? частку в квартирі АДРЕСА_1, оригінал якої знаходиться у ОСОБА_1, а копія - в матеріалах справи (а.с.79).

Ця обставина спростовує необхідність внесення ОСОБА_1 вартості ? частки спірної квартири для доведення її спроможності виплатити відповідну суму компенсації за припинення права на частку у спільному майні ОСОБА_2

Таким чином, на думку суду, захист прав ОСОБА_1 в обраний нею спосіб не суперечить положенням ст. 16 ЦК України, відповідає змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), в результаті ухвалення судом такого рішення буде дотримано розумний баланс між правами та обов'язками сторін у справі.

Вартість ? частки спірної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в грошовому еквіваленті складає 16 941,75 грн. (а.с.75).

За домовленістю між сторонами кожна з них самостійно несе судові витрати за своїм позовом.

ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 551 грн., таким чином, з неї необхідно стягнути на користь Державного бюджету України ще 0,20 грн.

Керуючись ст.365 ЦК України, ст.ст.10,11,60,174,209,212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Припинити право власності ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 0,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Бобровська