З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.12.2016 р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
секретаря Філіпенко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та інтересах доньки ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, в якому зазначили, що вони є співвласниками вказаної квартири, в якій залишився бути зареєстрованим колишній співвласник, який не проживає з 2008 року та до теперішнього часу. У зв'язку з наведеним просили визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачі в судове засідання не з'явилась, однак надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не сповістив про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідач - ОСОБА_6 є колишнім чоловіком позивача по справі - ОСОБА_3, що підтверджується копією заочного рішення по справі №2-4133/08 року про розірвання шлюбу, крім того є колишнім співвлісником.
Відповідно до свідоцтва від 16.09.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Живцовою Н.М. на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 виявила бажання про залишення за собою не реалізованого майна, а саме 1/6 частини, що належало відповідачу ОСОБА_6 на праві приватної спільної власності.
Відповідно до довідки за №1196 від 21.09.2016 року виданої КП «Дніпровський», в квартирі АДРЕСА_1, значаться прописаними ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, неповнолітня ОСОБА_4, ОСОБА_5, - співвласники, та ОСОБА_6 - відповідач по справі, який є колишнім чоловіком ОСОБА_3 та який з 2008 року в спірній квартирі не проживає.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачі є співвласниками зазначеної квартири, а тому мають право на володіння, користування та розпорядження належним їм майном на власний розсуд.
Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 224, 225, 226, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., ст. 156 ЖК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та інтересах доньки ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя В.Е. Дорошинська