АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4703/16 Головуючий 1 інст. Богдан М.В.
Справа № 641/9097/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» липня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилався на те, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцем таких послуг встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс».

На виконання вимог чинного законодавства позивачем опубліковано договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 26 лютого 2013 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские известия».

Вказав, що послуги з вивезення побутових відходів за адресою: м. Харків, провулок Решетниківський, № 37-А надаються товариством з 01 квітня 2013 року на підставі договору на вивезення побутових відходів, опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские известия» № 25-26 від 26 лютого 2013 року.

Відповідно до умов договору, графіком та схемою санітарного очищення виконавець зобовязується надавати споживачу послуги з вивезення побутових відходів, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно додатку № 1 вартість послуг за одну особу становила 09,08 грн. за місяць, з 06 березня 2015 року - становить 11,69 грн. на місяць.

Зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з вивезення побутових відходів. Проте з 01 квітня 2013 року по 30 червня 2015 року вони не здійснювали оплату за надані послуги, у звязку з чим станом на 01 липня 2015 року у них виникла заборгованості в розмірі 490,79 грн.; сума інфляційних втрат за час прострочення склала - 244,43 грн., 3% річних від простроченої суми - 16,29 грн.

Вказав, що 27 лютого 2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів. Однак, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року зазначений судовий наказ скасовано.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 751,51 грн., з яких: 490,79 грн. сума основної заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, 244,43 грн. інфляційні втрати, 16,29 грн. три відсотки річних від простроченої суми; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» - задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 490,79 грн. з урахуванням 244,43 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 16,29 грн. - 3 % річних від простроченої суми, а всього в розмірі 751,51грн., стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення змінити, зменшити суму стягнутої з нього заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів до 122,7 грн., інфляційних втрат за час прострочення до 61,11 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми до 04,08 грн., а всього в розмірі 187,89 грн., розподілити судові витрати між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнути з позивача судові витрати понесені ним у звязку з поданням апеляційної скарги. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що з червня 2010 року він є пенсіонером МВС за вислугою років і відповідно до статті 22 Закону України «Про міліцію» має право на 50-відсоткову знижку по сплаті комунальних послуг.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов та стягуючи суму заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія в цій частині, обґрунтовано виходив з того, що за надані послуги необхідно сплачувати.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в будинку № 37-А по провулку Решетниківському в місті Харкові зареєстровані та проживають відповідачі, які є споживачами послуг з вивезення побутових відходів, які надаються позивачем.

Власником 68/100 частин цього будинку є ОСОБА_2, а власником 32/100 частин є ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що це два різних житлових приміщення, які мають окрему нумерацію та окремі входи.

Відповідно до частини першої статті 1 ЦК України особисті немайнові права та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Як убачається з преамбули, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки.

За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є цей Кодекс. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо субєкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобовязаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норм спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акта цивільного законодавства.

Частинами 2 та 10 статті 35-1Закону України «Про відходи» від 05 березня 1998 року передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту.

Пунктом 3.2.5 Рішення Харківської міської ради від 16 листопада 2011 року № 504/11 «Про встановлення Правил благоустрою території міста Харкова» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендатори житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності, зобовязані укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати збирання побутових відходів.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року року № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцем таких послуг визначено позивача.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підставі статті 35-1 Закону України «Про відходи» від 05 березня 1998 року, статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями опубліковано договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 26 лютого 2013 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские известия», яку доставлено поштою зокрема і до житлового будинку відповідачів згідно договору про надання послуг з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 06-736, який укладено між позивачем та Українським державним підприємством звязку 25 лютого 2012 року.

Із матеріалів справи вбачається, що опублікований в засобах масової інформації договір від 26 лютого 2012 року є відповідним типовому договору і частині 5 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями. Процедура узгодження сторонами договору повинна була відбутися протягом місяця від дня його опублікування.

Проте, будь яких заяв від відповідачів не надходило.

Відповідно до пункту 30 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів цей договір набирає чинності з 01 квітня 2013 року строком на 3 роки, якщо інше не буде заявлено споживачем у письмовій формі.

За погодженим з адміністрацією Комінтернівського району м. Харкова графіком планово-подвірного вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Комінтернівського району м. Харкова вивезення побутових відходів по провулку Решетниківському здійснюється позивачем щопятниці.

Рішеннями Харківської міської ради № 896 від 20 грудня 2011 року, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, та № 92 від 18 лютого 2015 року, яким скасовано зазначене рішення, встановлено тарифи на послуги з вивезення (перевезення, захоронення) побутових відходів, які надає Товариство з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс».

Рішенням Харківської міської ради № 215/06 від 27 грудня 2006 року «Про затвердження норм утворення твердих побутових відходів в місті Харкові» середньомісячна норма утворення твердих побутових відходів на одного мешканця приватного будинку становить 2,2 м. куб., а середньорічна норма утворення великогабаритних відходів на одного мешканця приватного будинку становить 0, 22 м. куб., отже при перерахунку на норму за один тиждень це становить приблизно 50 літрів на одного мешканця приватного будинку.

Відповідно до пунктів 3, 5 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, послуги з вивезення твердих відходів надаються за контейнерною та без контейнерною схемами; в місцях, де не встановлені контейнери, вивезення твердих відходів здійснюється за без контейнерною схемою.

Пунктом 2.1.4 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 176 від 07 червня 2010 року «Про затвердження Методичних рекомендацій з організації збирання, перевезення, перероблення та утилізації побутових відходів» передбачено, що у тих районах індивідуального житлового будівництва, де існуючі умови вулично-дорожньої мережі ускладнюють можливість розміщення контейнерних майданчиків, тверді відходи, що утворюються в одноквартирних житлових будинках, та їх окремі компоненти рекомендується збирати в контейнери ємкістю до 0, 24 м. куб., розміщені на присадибній ділянці одноквартирного житлового будинку. На присадибній ділянці одноквартирного житлового будинку місця розташування контейнерів визначають самі власники або наймачі, користувачі, в тому числі орендарі одноквартирних житлових будинків, земельних ділянок. Мінімальна відстань від місць розміщення контейнерів до огорожі присадибної ділянки іншого одноквартирного житлового будинку повинна складати не менше ніж 6 м. 8 м. згідно з вимогами санітарних правил і норм.

Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав та обовязків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених статтею 526 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не включає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобовязання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що з 01 квітня 2013 року по 30 червня 2015 року відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги, у звязку з чим станом на 01 липня 2015 року у них виникла заборгованості в розмірі 490,79 грн.; сума інфляційних втрат за час прострочення склала - 244,43 грн., 3% річних від простроченої суми - 16,29 грн.

До теперішнього часу заборгованість не погашено.

Виходячи з того, що зобовязання має виконуватись належним чином, ухвалюючи рішення в цій частині суд першої інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, зазначив у рішенні про доведеність позовних вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо солідарного стягнення суми заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів з ОСОБА_1, оскільки коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року із змінами та доповненнями). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщення у таких випадках визначається його власником і обовязки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).

Як вбачається з матеріалів справи власником 68/100 частин зазначеного житлового будинку є ОСОБА_2

Стягуючи обгрунтовано заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не є власником цього будинку і помилково стягнув солідарно заборгованість з ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_1 на те, що він є пенсіонером МВС, має 50-відсоткову знижку плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року із змінами та доповненнями не може бути підставою для зменшення стягнутої з ОСОБА_2 суми боргу, оскільки така пільга надається тільки членам сімї працівника міліції.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 мати ОСОБА_1, проте не зазначено, що вона є членом сімї ОСОБА_1 Однак, це не позбавляє можливості ОСОБА_2 як власника житла звернутися з відповідною заявою та документами до відповідача для проведення перерахунку заборгованості або з позовом.

Оскільки відповідно до частини 1 статті 303 ЦК України рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову позивачу в цій частині.

У звязку з чим і судові витрати не підлягають стягненню з ОСОБА_1, а відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями підлягають стягненню з ОСОБА_2 в розмірі 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року змінити, скасувавши його в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 490,79 грн. з урахуванням 244,43 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 16,29 грн. - 3 % річних від простроченої суми, а всього в розмірі 751,51грн., стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 490,79 грн. з урахуванням 244,43 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 16,29 грн. - 3 % річних від простроченої суми, а всього в розмірі 751,51грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії