КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3915/16-ц
Провадження № 2/552/1556/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання пава власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

25.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання за нею, у порядку спадкування , права власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Позовну заяву обґрунтовувала тим, що її матері, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказаний будинок належав на праві приватної власності. Вона є єдиним спадкоємцем на отримання спадщини, прийняла спадщину відповідно до вимог , встановлених ЦК України, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки за життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності на вказане нерухоме майно.

У судове засідання ОСОБА_1 надала заяву, яв якій просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу у її відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Установлено, що позивач є дочкою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується її свідоцтвом про народження ( а.с. 9 ) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ( а.с. 10).

Із відмови державного нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори убачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем на отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 ( а.с. 14).

Із вказаної відмови також убачається, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 у зв»язку з тим, що відсутні документи необхідні для оформлення свідоцтва про право на спадщину, а саме документ , що підтверджує право власності спадкодавця на вказане спадкове майно.

Та обставина, що спірне нерухоме майно належало спадкодавцю ОСОБА_2, підтверджується домовою книгою на вказане домоволодіння із якої убачається, що власником вказаного будинку була саме ОСОБА_2, яка проживала та була зареєстрована у вказаному будинку, як власник. Книжками по сплаті за комунальні послуги (газопостачання, електропостачання ), які виписані на власника будинку ОСОБА_2

Отже слід дійти висновку про те, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 була власником спірного будинку, але при житті не отримувала свідоцтва про право власності та не зареєструвала це право відповідно до вимог чинного законодавства.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Із технічного паспорту на вказаний будинок убачається, що він був збудований у 1966 році, тоді коли вказана територія відносилась до сільської місцевості і реєстрація права власності та видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у сільській місцевості не були передбачені чинним законодавством, проводилася реєстрація майна в погосподарських книгах.

Після прийняття вказаної території до м. Полтави спадкодавець не оформила своє право власності на спірний будинок.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Та обставина, що при житті спадкодавець не отримала та не зареєструвала своє право власності на спірне нерухоме майно стало перешкодою для отримання позивачем цього будинку у спадщину, що порушує її права на отримання спадщини, отже її права підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на спірний будинок.

Керуючись ст.. 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.. 10, 11. 60, 209, 213, 215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 який в цілому складається : житловий будинок літ А-1 загальною площею 55.3 кв.м, житловою площею 28.8 кв.м, літньої кухні літ Б, вбиральня літ В, колодязя питного № 1, огорожі №2, ворота огорожі №3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Л.М. Васильєва