Провадження №2/760/3773/16
Справа №760/7288/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

10 серпня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

позивача- Гуліди А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення для подружжя режиму окремого проживання,суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить встановити режим окремого проживання з відповідачем, як подружжя, з 01 грудня 2015 року.

Посилається в позові на те, що 03 липня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею.

В грудні 2015 року вона разом з дитиною переїхала проживати до своєї матері, оскільки відповідач не дбав та не піклувався про сім»ю, не утримував матеріально.

Їх намагання відновити сімейні стосунки не виправдалися, вони продовжують проживати окремо, а в квітні 2016 року відповідач звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про нього, як батька, з актового запису про народження дитини.

Наміру відновлювати подружні відносини та проживати спільно з відповідачем вона не має, однак розірванню шлюбу перешкоджає наявність дитини, яка не досягла одного року.

Крім того, з»ясувалося, що відповідач має не виконані зобов»язання перед банками, і вона не має бажання відповідати за них у майбутньому, як подружжя. Крім того, і майно, набуте за час окремого проживання, не буде вважатися спільною сумісною власністю подружжя.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку позивачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки. виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 липня 2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

/а.с.9/

З грудня 2015 року сторони проживають окремо.

Згідно зі ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що при застосуванні положень статей 119, 120 СК України необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом, і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що вони з відповідачем вживали заходи для примирення та збереження сім»ї, однак на даний час це результатів не дало.

В той же час, вони мають малолітню дитину, яка не досягла одного року, і яка потребує уваги обох батьків.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідач, не з'явившись до суду, не повідомивши суд про причини неявки, будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивачки в судовому засіданні та надані нею докази, не надав.

В свою чергу доводи позивачки підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість її вимог.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ухвалою суду від 25 травня 2016 року позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Виходячи з цього, з відповідача на корить держави підлягає стягненню 551, 20 гр. судового збору.

Керуючись ст. ст. 119, 120 СК України, ст. ст. 3-4,10-11, 57-60, 88, 209,212 - 215, 218,224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити для подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, шлюб між якими зареєстрований 03 липня 2015 року, режим окремого проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя