Справа № 209/2738/16-ц
Провадження № 2/209/1353/16
"20" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,
за участю секретаря - Золотих Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам"янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дніпродзержинська філія Придніпровської Товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житлове приміщення,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений 22 вересня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, у Дніпродзержинській філії Придніпровської Товарної біржі за реєстраційним номером № 583; визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 35,3 кв.м., що дасть підстави для подальшої реєстрації права власності на квартиру в органах державної реєстрації.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.
Представник третьої особи - Дніпродзержинської філії Придніпровської Товарної біржі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 вересня 1998 року між відповідачем ОСОБА_2, як продавцем з одного боку, та позивачем, ОСОБА_1, як покупцем, з другого боку, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, який був зареєстрований у Дніпродзержинській філії Придніпровської Товарної біржі за реєстраційним № 583, що підтверджується копією договору (а.с.7-8). Квартира належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1994 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому, згідно з розпорядженням НОМЕР_1 від 25.03.1994 року.
Придбана позивачем квартира складається із однієї кімнати, житловою площею 16,9 кв. м., загальною площею 35,3 кв. м., що підтверджується копіями технічних паспортів (а.с.9-11, 12-13).
Як вбачається з матеріалів справи, на ім'я позивача ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_2 виданим ТОВ «Абонент-ХХІ» (а.с.15).
З доводів позовної заяви вбачається, що при укладенні договору сторонам було роз'яснено, що він має законну силу, не потребує подальшої реєстрації в нотаріальній конторі. В тексті договору вказано, що згідно зі ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарні біржі», даний Договір зареєстрований на товарній біржі «Дніпродзержинська» і не підлягає нотаріальному посвідченню. В силу юридичної неосвіченості, позивач не знав про обов'язкове нотаріальне посвідчення правочинів при відчуженні нерухомості, тому не вважав за необхідне оформлювати правочин нотаріально. Під час укладення договору, сторонами були виконані всі умови договору, сторони ніяких претензій один до одного не мали. В односторонньому порядку позивач не може зареєструвати договір належним чином, це порушує його права та законні інтереси.
Згідно ч.2 ст. 47 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
Згідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вiд 01 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», який до введення в дію ЦК України від 16 січня 2003 року, регулював порядок застосування ст. 47, ч.2 ЦК України від 1963 року, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені в законі обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсним угод на підставі ч.2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Судом було встановлено, що сторони при укладенні договору не були обізнані про обов'язковість нотаріального посвідчення договору, а також враховуючи той факт, що текст договору купівлі-продажу не містив вимоги щодо обов'язкового нотаріального посвідчення угоди, вважали правомірним набуття ними права власності на квартиру. Сторонами виконані усі вимоги ст.655 ЦК України, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зараз позивач не має можливості скористатися правом власності на нерухоме майно, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений.
Враховуючи викладене, суд вважає, достатньо підстав для задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд на підставі ст.ст. 11, 88 ЦПК України приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дніпродзержинська філія Придніпровської Товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житлове приміщення - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений 22 вересня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, у Дніпродзержинській філії Придніпровської Товарної біржі за реєстраційним номером № 583.
Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4, житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 35,3 кв.м.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Cуддя Т.О. Решетник