Номер провадження: 22-ц/785/6319/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Процик М.В.

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунальної установи «Редакція газети «Єдність», ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 діючої в інтересах ОСОБА_2 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 липня 2016 року, -

встановила:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 24 лютого 2016 року під редакційним номером 13 (10082) вийшла громадсько-політична газета Великомихайлівського району Одеської області «Єдність», у якій на аркуші три рубрики «На життєвих перехрестях» здійснено публікацію статті «І тоді Семен мріяв...» за авторством ОСОБА_3. У тексті вказаної статті у художньому стилі від третьої особи викладено розповідь про героя «Семена», у якого, цитата «сестра хоче батьківський спадок відсудити». Зміст статті викладено в критично - неприйнятній та дискредитуючій формі осуду сестри «Семена» на імя «Зоя», яка «сварилася, спокою не знала... Навіть на рішення суду про неправомірність заповіту апеляцію подала». Після статті міститься допис про те, що, цитата «із етичних міркувань імена героїв публікації змінено».

Позивач, виходячи зі змісту статті вважає, що у статті йдеться мова саме про позивача та її життєву конфлікту ситуацію, яка склалася внаслідок виниклого спору про спадкове майно між нею та братами. Вказану статтю оцінює, як свою приватну дискредитацію, із елементами втручання в її особисте сімейне життя, приниження честі та гідності. З огляду на фразу у тексті статті "Доглядає хворого невістка" джерелом неправдивої інформації вважає дружину ОСОБА_5 - ОСОБА_6.

Позивач посилалася на те,що неправомірними діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду ,яку вона оцінює в 100 000 грн.

Позивач просила суд:

- стягнути солідарно на її користь із відповідачів комунальної установи «Редакція газети «Єдність», ОСОБА_3 завдану ними матеріальну шкоду у розмірі 6 090 гривень ;

- стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень;

- зобовязати комунальну установу «Редакція газети «Єдність» спростувати поширену нею інформацію щодо позивача шляхом реалізації права на відповідь.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала , просила задовольнити.

Представник відповідача КУ «Редакція газети «Єдність» ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали , просили у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 діюча в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4 діючої в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивування відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції виходив з того,що позивачем не доведено поширення інформації стосовно неї ,оскільки інформація викладена в статті не має нічого спільного з особистим життям позивача або життям членів її сімї .Одночасно ,суд першої інстанції посилався на те,що опублікована стаття є оцінкою дій та оціночним судженням. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової та компенсації моральної шкоди ,суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

ОСОБА_8 повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа ,особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або ) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч.3 ст. 277 ЦК України ,негативна інформація, поширена про особу , вважається недостовірною , якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

З матеріалів справи вбачається , що 24 лютого 2016 року під редакційним номером 13 (10082) вийшла громадсько- політична газета Великомихайлівського району Одеської області «Єдність», у якій на третьому аркуші рубрики «На життєвих перехрестях» опубліковано статтю «І тоді Семен мріяв...» Автором статті є ОСОБА_3 (а.с.9).

Звертаючись до суду з позовом ,позивач ОСОБА_2 посилалася на те,що виходячи зі змісту статті вважає, що у ній йдеться мова саме про неї та її життєву конфліктну ситуацію, яка склалася внаслідок виниклого спору про спадкове майно між нею та братами. Вказану ситуацію оцінює як свою приватну дискредитацію,із елементами втручання в її особисте сімейне життя.

В позовній заяві позивачем не було наведено ,яку саме недостовірну інформацію було поширено відповідачами .

В судовому засіданні колегії суддів представником позивача ОСОБА_2-ОСОБА_4 також не було зазначено ,яка саме недостовірна інформація була поширена відповідачами.

Відповідно до розяснень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснено , що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що стаття «І тоді Семен мріяв...» в рубриці «На життєвих перехрестях», опублікована редакцією громадсько-політичної газети Великомихайлівського району Одеської області «Єдність», автором якої є ОСОБА_3, не поширює інформацію, яка стосується певної фізичної особи, тобто позивача або членів її сімї, не принижує честь і гідність позивача, оскільки не містить жодних посилань які б стосувалися особисто позивача або членів її сімї. Так як в статті не вказано ні прізвища позивача, ні її імя чи по батькові, чи їх початкові літери, не вказана адреса її місця проживання чи роботи, не вказані прізвища інших учасників подій які там описувались, тобто відсутні будь-які дані які б дали змогу невизначеному колу осіб визначити осіб вказаних там героїв.

Судом першої інстанції вірно встановлено,що позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані ,а матеріали справи не містять докази того, що поширена відповідачами інформація стосується саме позивача та поширення інформації в статті, порушує особисті немайнові права позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що викладена в статті ситуація повністю співпадає із її життєвою історією та є ідентичною обставинам встановленим судом в рішенні апеляційного суду Одеської області від 10.03.2016 року не заслуговують на увагу , оскільки достоменно визначити ,що ця ситуація стосується саме позивача не можна і є припущенням, що не може бути покладено в основу судового рішення ,відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України .

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 про зобовязання комунальну установу «Редакція газети «Єдність» спростувати поширену нею інформацію щодо позивача шляхом реалізації права на відповідь є недоведеними.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилкового посилання судом першої інстанції на те,що поширена статтею інформація є оціночним судженням, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що викладена в статті інформація є оцінкою автора подій які вже відбулися з певною особою та має загальновідомий характер.

Відмовляючи у задоволенні позову та додатково посилаючись ,як на підставу відмови у задоволенні позову на те ,що спірна інформація є оцінкою дій суд не врахував вищенаведене ,а тому таке мотивування суду є помилковим.

В судовому засіданні колегії суддів представник позивача ОСОБА_2-ОСОБА_4 пояснила ,що позовні вимоги про стягнення майнової шкоди у розмірі 6090 грн. є фактично судовими витратами ,які помилково були визнавчені позивачем як майнова шкода.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. є похідними від позовних вимог про зобовязання відповідачів спростувати поширену інформацію щодо позивача шляхом реалізації права на відповідь та встановлення вини відповідачів .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення компенсації моральної шкоди ,суд першої інстанції вірно виходив з недоведеності таких вимог ,оскільки матеріали справи не містять докази вини відповідачів у спричиненні позивачу моральної шкоди.

Судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення вірно,повно надане правове обгрунтування відмови у задоволенні зазначених позовних вимог ,через недоведенність позивачем вини відповідачів у спричиненні позивачу моральної шкоди та відсутності причинно-наслідкового звязку між діями відповідачів та начебто завданою шкодою .

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4 діючої в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивування відмови у задоволенні позову .В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 діючої в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 липня 2016 року змінити в частині мотивування відмови у задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_8