Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2016 Справа №607/5614/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, через що між ними часто виникають суперечки та непорозуміння, вони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, не проживають разом, їх шлюб носить формальний характер і збереження сімї є неможливим.

У судове засідання позивач не зявилася, проте подала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, проте подав заяву про визнання позову з клопотанням про розгляд справи у його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить задовольнити.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

07 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 056037, виданим 07 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 685.

У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує з приводу розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 223 Цивільного процесуального кодексу, ст.112, 114 Сімейного Кодексу України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції України, актовий запис № 685.

Копію рішення надіслати сторонам по справі.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Дзюбич В.Л.