Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №321/1543/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
Провадження № 22-ц/778/4905/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3 про зміну способу і порядку виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року у справі за позовом приватного підприємства «Агро-Дніпро» до ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до порушення права та примусове виконання обовязку в натурі,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ПП «Агро-Дніпро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до порушення права та примусове виконання обовязку в натурі.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року, позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_3 відновити огорожу території ПП «Агро-Дніпро» вул. 70 років Радянської влади у с. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, шляхом встановлення залізобетонних плит у кількості 18 штук.

В решті заявлених вимог відмовлено.

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання вказаного рішення, обґрунтовуючи тим, що виконати рішення суду способом встановлення 18 залізобетонних плит вона не в змозі через свій похилий вік та стан здоровя.

Вказувала, що є пенсіонеркою, ІНФОРМАЦІЯ_1, їй 81 рік, страждає на ряд хронічних захворювань. Нещодавно вона пройшла курс лікування так як стан її здоровя значно погіршився, тому вона була вимушена витратити на ліки всі свої заощадження, які планувала використати на відновлення вищевказаної огорожі ПП «Агро-Дніпро».

Зазначала, що від виконання вищевказаного рішення суду вона не відмовляється та не ухиляється, але самостійно встановити 18 залізобетонних плит не в змозі за станом здоровя, крім того, плит немає в наявності. Єдиним джерелом її доходів являється пенсія в розмірі 1360 грн., тому заявник просила суд змінити порядок і спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення з неї вартості плит в сумі 7740 грн., стягуючи щомісячно 20% її пенсії.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про заміну способу і порядку виконання рішення суду.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.98-99).

Від ПП «Агро-Дніпро» надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначають, що доводи відповідачки спростовуються тим, що вона особисто приймає участь у всіх судових засіданнях, має можливість та оплачує послуги адвоката, отримує регулярний дохід у вигляді пенсії та орендної плати за земельний пай, на момент демонтажу плит мала аналогічні захворювання та майновий стан, та по суті заявниця просить суд змінити рішення суду, що не передбачено діючим процесуальним законодавством (а.с.100-101).

Представник ПП «Агро-Дніпро» не зявився до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомив, будь яких письмових клопотань від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності представника ПП «Агро-Дніпро», який не прибув в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону;

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року, зобовязано ОСОБА_3 відновити огорожу території ПП «Агро-Дніпро» вул. 70 років Радянської влади у с. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, шляхом встановлення залізобетонних плит у кількості 18 штук (т.1 а.с.98-99, 123-124).

ОСОБА_3, звертаючись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, посилалася на те, що виконати рішення встановленим способом вона не в змозі через вік, стан здоровя та скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст..16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» розяснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, закон повязує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з обєктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ст. ст.10, 60, 373 ЦПК України саме заявник зобовязаний довести зазначений локальний предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочки виконання судового рішення.

В матеріалах справи відсутні докази про наявність у боржника захворювання, яке б позбавляло її можливості виконувати зазначене судове рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 отримує невеликий дохід, є неприйнятними, оскільки названа обставина існувала та була врахована при ухваленні рішення Апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції що ОСОБА_3 в своїй заяві просить змінити її обовязок по встановленню плит на зобовязання відшкодувати їх вартість, тобто фактично просить змінити рішення по суті, що є неприпустимим.

За загальним правилом, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Наведені положення закону суд врахував, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2