№ 263/2118/16-ц
№ 2/263/935/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Гущиній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ветеринарної медицини в Донецькій області, третя особа Управління державної казначейської служби України в Донецькій області, про стягнення заборгованості із заробітної плати та про стягнення компенсації за період затримки виплати заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ветеринарної медицини Донецькій області (далі ГУВМ в Донецькій області) про стягнення заборгованості із заробітної плати та про стягнення компенсації за період затримки виплати заробітної плати.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що з 17 березня 2009 року до теперішнього часу перебуває у трудових відносинах з Новоазовською районною державною лікарнею ветеринарної медицини на посаді завідуючої пунктом, лікар ветеринарної медицини, на підтвердження чого посилається на запис у трудовій книжці. Вказує, що вона працювала фактично з 17 березня 2009 року до 01 грудня 2014 року. Наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 25 вересня 2014 року № 2829 через проведення бойових дій у м. Новоазовськ, робота Новоазовської районної державної лікарні ветеринарної медицини була зупинена. За інформацією, отриманою з офіційного сайту Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України 21 січня 2016 року вона дізналася про наказ від 25 вересня 2014 року № 2829, в якому зазначалося, що через проведення бойових дій у м. Новоазовськ, робота Новоазовської районної державної лікарні ветеринарної медицини була зупинена.

Посилаючись на те, що Новоазовська районна державна лікарня ветеринарної медицини своєчасно не повідомила її про зупинення роботи, вона фактично працювала з 25 вересня 2014 року по 01 грудня 2014 року в установі, яка припинила свою діяльність, і за вказаний період за виконану роботу Новоазовська районна державна лікарня ветеринарної медицини не виплачувала їй заробітну плату, у звязку з чим, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд стягнути з Головного управління ветеринарної медицини в Донецькій області на свою користь середній заробіток у розмірі 6 577 грн. 16 коп. за період з 01 серпня 2014 року по 01 грудня 2014 року, а також компенсацію за період затримки виплати заробітної плати за період з 01 серпня 2014 року по 01 березня 2016 року у розмірі 1 963 грн. 39 коп.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з вищезазначених обставин, в подальшому надали заяви про розгляд справи в їх відсутність.

У судовому засідання представник відповідача позовні вимоги не визнала та надала письмові пояснення, в яких, зокрема, вказала, що казначейське обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів й проведення всіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою, призупинене. Позивач до теперішнього часу перебуває в трудових відносинах із Новоазовською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, яка знаходиться в населеному пункті, на території якого здійснюється АТО, та в стані припинення не перебуває, тому у відповідача відсутня можливість відповідати за зобовязаннями Новоазовської районної державної лікарні ветеринарної медицини. В подальшому представник відповідача також надала заяву про розгляд справи в її відсутність.

Представник третьої особи Управління державної казначейської служби України в Донецькій області в судове засідання не зявився, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно правовідносини, які випливають із встановлених обставин.

Судом установлено, що згідно із записом у трудовій книжці від 17 березня 2009 року ОСОБА_1 прийнята на посаду завідуючого пунктом лікар ветеринарної медицини до Новоазовської районної державної лікарні ветеринарної медицини (а.с.7).

Відповідно до наказу Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 25 вересня 2014 року № 2829 «Про організацію роботу окремих установ, що відносяться до сфери управління Держветфітослужби», призупинено діяльність територіальних органів, підприємств та установ, що відносяться до сфери управління Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, на території районів та міст обласного значення згідно з додатком. До цього переліку віднесено населені пункти Новоазовського району (а.с.67-68).

Згідно з наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 18 листопада 2014 року № 4063 внесено зміни до наказу Держветфітослужби від 25 вересня 2014 року № 2829, зокрема до Переліку районів та міст обласного значення, на території яких призупиняється діяльність територіальних органів, підприємств та установ, що відносяться до сфери управління Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, затвердженого наказом Держветфітослужби від 25 вересня 2014 року № 2829, вклавши його у новій редакції згідно додатку. До цього переліку віднесено населенні пункти Новоазовського району (а.с.8-9).

Згідно з відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_1, інформація про суми виплачених доходів та утримання податків за ІІІ, IV квартал 2014 року та І, ІІ квартал 2015 року відсутня (а.с.10).

Згідно з довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення від 26 серпня 2015 року № НОМЕР_1, ОСОБА_1 взято на облік, як особу, переміщену з указаної території (а.с.25).

Згідно з довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Першотравневий» від 14 грудня 2015 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: пр.Металургів, 205-16, м.Маріуполь, з 28 серпня 2015 року (а.с.26).

Отже, суд, встановлюючи наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги, відхиляючи заперечення відповідача, на підтвердження яких не подано жодного доказу оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, відповідно до вимог ст. ст. 10, 5760, 64, 212 ЦПК України, приходить до висновку про доведеність фактів того, що ОСОБА_1 у період з 01 серпня 2014 року по 01 грудня 2014 року працювала у Новоазовській районній державній лікарні ветеринарної медицини, заробітну плату за указаний період не отримувала, питання про призупинення (простою) діяльності територіальних органів, підприємств та установ, що відносяться до сфери управління Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України у встановленому порядку не доведено до відома ОСОБА_1, як працівнику територіальної установи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 року № 125 «Про утворення територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби», утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, згідно з додатками 1, 2 до їх переліку відноситься і Головне управління ветеринарної медицини в Донецькій області, а також Управління ветеринарної медицини в Новоазовському районі Донецької області.

Згідно з Положенням про державні лікарні ветеринарної медицини, затвердженим наказом Державного комітету ветеринарної медицини від 28 жовтня 2008 року № 238, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 20 листопада 2008 року за № 1118/15809 (далі Положення), затверджено: Положення про обласні державні лікарні ветеринарної медицини; Положення про районні державні лікарні ветеринарної медицини; Положення про міські державні лікарні ветеринарної медицини (далі - Положення), що додаються.

Відповідно до п. 1 Положення обласні державні лікарні ветеринарної медицини відповідно до Закону України «Про ветеринарну медицину» є державними установами ветеринарної медицини для здійснення профілактичних, діагностичних, лікувальних та протиепізоотичних заходів і підпорядковуються головним управлінням ветеринарної медицини в областях.

Пунктами 7, 8, 9 Положення передбачено, що фінансування, матеріально-технічне забезпечення лікарень та їх структурних підрозділів здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Ведення бухгалтерського обліку здійснюється згідно з вимогами законодавства. Лікарні є юридичними особами, мають самостійні баланси, реєстраційні рахунки в органах Державного казначейства, бланки і печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з п. 3 Тимчасового порядку фiнансування бюджетних установ, здiйснення соцiальних виплат населенню та надання фiнансової пiдтримки окремим пiдприємствам i органiзацiям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» (далі Тимчасовий порядок), заробiтна плата (грошове забезпечення, суддiвська винагорода) працiвникам (вiйськовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу) установи за перiод, коли установа розмiщувалася на тимчасово неконтрольованiй територiї, а у подальшому територiя була повернута пiд контроль органiв державної влади, або установа була перемiщена в населений пункт, на територiї якого органи державної влади здiйснюють свої повноваження в повному обсязi (далi контрольована територiя), виплачується у повному обсязi за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштiв) установи.

Відповідно до п. 4 Тимчасового порядку заробiтна плата (грошове забезпечення, суддiвська винагорода) виплачується та виплати за час щорiчної вiдпустки працiвникам (вiйськовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу) установи, яка перемiщена на контрольовану територiю, здiйснюються, якщо установа продовжує функцiонувати i працiвники (вiйськовослужбовцi, особи рядового i начальницького складу) виконують свої обовязки. Перемiщення установи на контрольовану територiю, а також її функцiонування на цiй територiї здiйснюється за рiшенням органу вищого рiвня (у разi перемiщення органу мiсцевого самоврядування за рiшенням вiдповiдної мiсцевої ради).

Частинами 3, 4 статті 32 КЗпП України передбачено, що у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

За змістом ст. 34 КЗпП України простій це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 113 КЗпП України за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоровя працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

За змістом ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

З огляду на те, що згідно зі ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір, однак наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 25 вересня 2014 року № 2829 призупинено діяльність Новоазовської районної державної лікарні ветеринарної медицини, у звязку з чим відбувся простій з незалежних від позивача причин, однак до такого суд відносить причини, передбачені ч. 3 ст. 113 КЗпП України, у встановленому порядку позивача за 2 місяці не попереджено про такий простій, доказів проте те, що така переміщена на підконтрольну території України або ж така продовжує функціонувати і продовжується фінансування на її діяльність за рахунок державних асигнувань матеріали справи не містять, державні лікарні ветеринарної медицини відповідно до Закону України «Про ветеринарну медицину» є державними установами ветеринарної медицини і підпорядковуються головним управлінням ветеринарної медицини в областях, яким є відповідач, суд відповідно до змісту п. п. 3, 4 Тимчасового порядку приходить до висновку про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час простою саме з відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку, суд керується ч. 1 ст. 11 ЦПК України та абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та, враховуючи відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків від 16 жовтня 2015 року, за ІІ квартал 2014 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено 8 082 грн. 89 коп. без податків та зборів (а.с.10), виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, вважає, що розмір заявленої позивачем до стягнення заборгованості 6 577 грн. 16 коп. за період з 01 серпня 2014 року по 01 грудня 2014 року не суперечить цьому Порядку.

Не виплата заробітної плати у строки, передбачені ст.115 КзпП України, є підставою для вимог про компенсацію втрати частини заробітку у звязку із затримкою її виплати.

Питання компенсації втрати частини заробітку у звязку із затримкою її виплати врегульовано Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 2, ст. 3 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

З огляду на вказані норми, відповідно до п. 4 Порядку, суд вважає, що заявлена позивачем вимога про стягнення компенсації за період затримки виплати заробітної плати за період з 01 серпня 2014 року по 01 березня 2016 року у розмірі 1 963 грн. 39 коп. є підставною, відповідає змісту обчислення, який проводиться шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за указаний період на індекс інфляції в указаний період невиплати заробітної плати.

При цьому, суд зауважує, що відповідачем відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості із заробітної плати, а також компенсації за період затримки виплати заробітної плати не подано, таких у встановленому порядку не спростовано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 21, 33, 34, 94, 98, 113, 115, 117 КЗпП України, ст. ст. 2, 3 Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 року № 125 «Про утворення територіальних органів Державної ветеринарної та фітосанітарної служби», Положенням про державні лікарні ветеринарної медицини, затвердженим наказом Державного комітету ветеринарної медицини від 28 жовтня 2008 року № 238, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 20 листопада 2008 року за № 1118/15809, Тимчасовим порядком фiнансування бюджетних установ, здiйснення соцiальних виплат населенню та надання фiнансової пiдтримки окремим пiдприємствам i органiзацiям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 213215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Головного управління ветеринарної медицини в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі 6 577 грн. 16 коп., а також компенсацію втрати частини заробітку у звязку із затримкою її виплати у розмірі 1 963 грн. 39 коп. без відрахувань податків і обовязкових платежів.

Рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Головного управління ветеринарної медицини в Донецькій області в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., який підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.М.Томілін