Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила умови кредитного договору, а тому станом на 24 червня 2015 року у неї утворилася заборгованість перед банком у розмірі 32 286,98 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ «Акцент-Банк» просило стягнути вказану вище заборгованість з ПАТ «Акцент-Банк».

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача договірних зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, оскільки такий між сторонами не укладався.

Проте, з такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону судові рішення не відповідають.

З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2012 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банком послуг (а. с. 6), ознайомилася з тарифами банку за умовами кредитування з використанням кредитної картки (а. с. 7), умовами та правилами надання банківських послуг (а. с. 8-10).

Разом з тим, суди відхилили доводи, викладені в позовній заяві, та не дослідили докази на підтвердження укладення договору кредиту, на які посилався банк у позовній заяві.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 2, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (ст. 159 ЦПК України), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява та анкета позичальника за підписом відповідача, відповідно до змісту яких остання з умовами та правилами отримання кредиту ознайомлена (а. с. 6-10).

Крім того, ПАТ «Акцент-Банк» на обґрунтування своїх вимог надано відомості щодо отримання ОСОБА_3 кредитної картки, виписки по особовому рахунку та розрахунок суми боргу (а. с. 48-62, 95-99, 104-122), які судами не спростовані.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування, а відтак і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суди попередніх інстанцій у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернули, не дослідили усіх доказів, які містяться у матеріалах справи, не зазначили, якими належними та допустимими доказами підтверджено чи спростовано заявлені банком вимоги, а тому дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська