Ухвала

іменем україни

31 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_6, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про виділ часток в натурі та зобов'язання здійснити державну реєстрацію, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє через представника ОСОБА_7, та ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, в якому просили виділити в натурі 2/5 частки зі спільної власності, а саме: житлові приміщення, які у технічному паспорті від 08 жовтня 2007 року позначені під АДРЕСА_1; визнати за ними право власності на виділені в натурі 2/5 частки в указаній квартирі; зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції здійснити реєстрацію права власності за ними на виділених в натурі 2/5 частки зі спільної власності.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2015 року вказані позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_4

1/5 частина вказаної квартири, що належала ОСОБА_9, у подальшому була успадкована ОСОБА_6 та його сином ОСОБА_6

Із матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування своїх вимог про виділ в натурі частки зі спільної власності позивачі надали проектні пропозиції щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки позивачами не надано доказів погодження виконавчим органом органу місцевого самоврядування (виконавчим комітетом Львівської міської ради, Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, житлово-експлуатаційною організацію відповідно до їхніх повноважень) вказаних проектних пропозицій та відповідності їх державним будівельним нормам.

Так, порядок отримання дозволів на переобладнання та перепланування житлових будинків регулюється ЖК України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207.

З результату аналізу зазначених норм вбачається, що переобладнання і перепланування житлового будинку проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів, який може бути лише у вигляді відповідного рішення виконавчого комітету (або іншого державного органу, якому в кожному конкретному регіоні можна делегували такі повноваження), а не будь-якого іншого листа або повідомлення, підписаного будь-якою службовою особою.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє через представника ОСОБА_7, та ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун В.А. Нагорняк