Номер провадження: 22-ц/785/4473/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми завданої шкоди в результаті ДТП, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої у результаті дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 28 790,84 грн. матеріальної шкоди, яка складається з: - 26 070,84 грн. - невиплаченої страховиком частини матеріального збитку; - 1700 грн.- витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП та 1020 грн. - за перебування ТЗ на арешт майданчику Біляївського РВ в період з 28.10.2014р. по 12.11.2014р.

Зазначав, що 27.10.2014р., приблизно о 20:00 год. на мосту, що є переїздом з с. Дачне в с. Холодна Балка Біляївського району Одеської області, який веде через автодорогу Одеса-Київ сталася ДТП за участю водіїв ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «Вольво 460», д/н. 908-15 ОЕ та ОСОБА_3, який керував автомобілем марки «Тойота Корона», д/н НОМЕР_1.

В результаті ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 - тілесні ушкодження.

Висновком №76/14 експертного, автотоварознавчого дослідження від 03.12.2014р. встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Тойота Корона», д/н НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП на момент складання висновку становить 49 430 грн.

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», (далі-ПАТ «УРСК») відшкодувала лише частину вартості ремонту, визначеного експертом, ця сума склала 23 359,16 грн. з посиланням на те, що вартість автомобіля до настання ДТП складала 42 8516,00 грн, залишкова вартість після ДТП становить 18 156,84 грн. і таким чином від вартості справного автомобіля відняли залишкову вартість і франшизу та отримали суму, що підлягає сплаті.

Проте він не може погодитися з цим, оскільки вартість відновлювального ремонту згідно вищевказаного висновку №76/14 становить 133 983,48, а сума матеріального збитку - 49 430,00 грн.

Відповідач позов не визнав з мотивів його безпідставності.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2016р. позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріану шкоду, завдану в результаті ДТП у сумі 26 070,84 грн. та судові витрати на суму 143,95 грн.; у іншій частині позову - відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, а у разі задоволення позову про відшкодування вартості пошкодженого майна, що не може використовуватись за призначенням, задовольнити заяву ОСОБА_2 та вирішити питання про зобовязання ОСОБА_3 передати автомобіль «Тойота Корона», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_4 та його представник в судове засідання апеляційної інстанції не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності незявившихся осіб на підставі ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи та вирішити спір у межах заявлених позовних вимог та зібраних у справі доказів.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався у повному обсязі.

Так, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь позивача 26 070,84 грн., суд першої інстанції виходив з того, що саме ця сума є обґрунтованою.

З апеляційної скарги відповідача та пояснень його представника у судовому засіданні апеляційної інстанції убачається, що рішення суду оскаржуються лише в частині розміру відшкодування матеріальної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 27.10.2014р., приблизно о 20:00 год. на мосту, що є переїздом з с. Дачне в с. Холодна Балка Біляївського району Одеської області, який веде через автодорогу Одеса-Київ сталася ДТП за участю водіїв ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «Вольво 460», д/н. 908-15 ОЕ та ОСОБА_3, який керував автомобілем марки «Тойота Корона», д/н НОМЕР_1.

В результаті ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 - тілесні ушкодження.

Станом на день ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була забезпечена полісом цивільно-правової відповідальності № АС/7185502, виданим ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» строком на 1 рік з 22.04.2014р. по 21.04.2015р. та з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. Франшиза згідно з умовами поліса становить 1 000 грн., (а.с.89.).

19.02.2015р. позивач ОСОБА_3 звернувся до ПРАТ «УПСК» із письмовою заявою про страхове відшкодування, (а.с.100).

Відповідно до Звітів за № 1806, 1806 - зал. від 18.03.2015р., виконаних ФОП ОСОБА_5, замовлених страховиком, ринкова вартість автомобіля «Toyta Corona», державний №701-40 ОЕ складає 64 008,35 грн, а його утилізаційна вартість - 18 156,84 грн.,(а/с.91-95).

Згідно висновку №76/14 експертного, автотоварознавчого дослідження від 03.12.2014р. встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Toyta Corona», державний №701-40 ОЕ, на момент ДТП, тобто до його пошкодження, складала 42 516,00 грн., а з урахуванням зміни курсу долара по відношенню до гривні України - вартість матеріального збитку завданого володільцу КТЗ автомобіля «Toyta Corona», державний №701-40 ОЕ, унаслідок його пошкодження при ДТП, на момент складання цього дослідження, становить 49 854,00 грн., вартість же відновлювального ремонту автомобіля становить 133 983,48 грн., (а/с.7-18).

Також встановлено, що платіжним дорученням №685 від 21.05.2015р. ПРАТ «УПСК» перерахувала ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно акту №ОЦ/123/450/14/0879 від 15.05.2015р., без ПДВ, - 23 359,16 грн. (а/с. 82-83).

Із вказаного страхового акту та листа ПАТ УПСК №152 від 22.06.2015р. видно, що сума страхового відшкодування страховиком визначена виходячи з того, що ринкова вартість КТЗ до страхової події становить 42 516,00 грн. від якої віднімається залишкова вартість КТЗ після ДТП на суму 18 156,84 грн. = 24 359,16 грн., а з урахуванням франшизи 1 000 грн. = 23 359,16 грн., ((а/с. 5, 82).

Із розміром страхового відшкодування позивач погодився та отримав зазначену суму.

Також матеріалами справи встановлено, що власником автомобіля «Toyоta Corona», державний №701-40 ОЕ є ОСОБА_6, який судом першої інстанції не був залучений до участі у справі.

Позивач ОСОБА_3 є володільцем вказаного транспортного засобу на підставі довіреності від 08.11.2014р., строк дії якої закінчився 08.11.2015р. Цією довіреністю позивач був уповноважений розпоряджатися автомобілем від імені власника, (а/с.101).

Відповідно до ст. 1195 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На правовідносини, що виникли внаслідок ДТП в частині відшкодування страховою компанією матеріальної шкоди регулюються, зокрема, спеціальним нормативним актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 05.07.2012р., (надалі Закону).

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону визначає, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У ст. 30 Закону визначений порядок виплати страхового відшкодування у разі фізичного знищення транспортного засобу. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пункт 30.2. ст. 30 Закону встановлює, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу

до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 15 роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанови № 4 від 01 березня 2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК(аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи убачається, що 19.02.2015р. позивач ОСОБА_3 звернувся до ПРАТ «УПСК» з письмовою заявою, в якій просив оцінити та відшкодувати шкоду внаслідок ДТП на підставі Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проводячи страхове відшкодування, страховик вважав ТЗ фізично знищеним, а відновлення ТЗ недоцільним, (а/с.5).

З огляду на вищенаведені норми Закону, ураховуючи, що позивач не є власником автомобіля та він погодився з розрахунком страховика, а тому йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, згідно із п.30.2 ст. 30 Закону.

Матеріалами справи також встановлено, що пошкоджений автомобіль «Toyоta Corona», державний №701-40 ОЕ, утилізаційна вартість якого після ДТП складає 18 156,84 грн., залишився у володінні позивача.

За наявності таких обставин позивач має право на відшкодування за рахунок винної особи лише вартість франшизи на суму 1 000 грн., оскільки ця сума не була сплачена страховиком.

Тому висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача 26 070,84 грн. у вигляді невиплаченої страховиком частини матеріального збитку не відповідає вимогам закону.

За наявності таких обставин рішення суду першої інстанції в частині визначення та стягнення розміру відшкодування матеріальної шкоди на підставі п. п.1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає зміни.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 314, 316 - 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2016 року змінити.

Зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 26 070,84 грн. до 1 000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

ОСОБА_7

ОСОБА_8