Справа №705/6960/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Горячківської Л.В.

при секретарі: Шевченко А.В.

за участю:представника позивача : ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського МРУЮ про визнання дій державного виконавця незаконними та зняття арешту з майна,

В с т а н о в и в:

10.11.2016 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Уманського міського відділу ДВС Уманського МРУЮ про визнання дій державного виконавця незаконними та зняття арешту з майна.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала посиланням на такі обставини. ОСОБА_3 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана квартира являється спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_3 та її двох синів ОСОБА_4О та ОСОБА_5 У звязку з тим що старший син одружений, а молодший планує одружитись, позивачка вирішила продати вище вказану квартиру для того що отримані кошти розділити між синами, що надасть їм можливість придбати окреме житло. 11 липня 2016 року позивач зустрілась зі своїм старшим сином та пояснила йому, що має за мету продати квартиру за адресою: АДРЕСА_1, але її син повідомив про те, що на даний час Уманським міським відділом ДВС Уманського МРУЮ на квартиру накладений арешт, який був накладений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 48264528 про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки Дарї, згідно виконавчого листа №705/2274/2015-ц; 2/705/981/2015 від 21.07.2015 року. Про накладення арешту на квартиру ОСОБА_6 знав, але не розказував позивачці через те, що хвилювався за стан її здоровя. Переглянувши документи які були надіслані державним виконавцем на адресу проживання ОСОБА_6, позивачка вважає що при накладенні арешту на вище вказане майно було порушено норми Закону України « Про виконавче провадження», тому за захистом своїх порушених прав позивачка звернулась з даним позовом до суду.

21.11.2016року через канцелярію суду надійшло заперечення начальника Уманського відділу ДВС ОСОБА_7 в якому зазначено, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист виданий 21.07.2015року на виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області по цивільній справі №705/2274/2015-ц; 2/705/981/2015 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки Дарї 14.07.2008р.н. в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше мінімуму, встановленого чинним законодавством, починаючи з 14.04.2015року і до повноліття дитини.

24.07.2015р. виконавчий документ був предявлений стягувачем ОСОБА_4 до Уманського МВ ДВС згідно її заяви у звязку з неотриманням аліментів згідно рішення суду.

27.07.2015р. державним виконавцем було розпочато виконавче провадження, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено до відома сторін виконавчого провадження за вих. № 11283-8 за адресою: вул. Котовського, 35 к. 121 м. Умань, Черкаської області.

Ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачено, що у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад 3 місяці стягнення може бути звернене на майно боржника, і звернення стягнення на дохід боржника не перешкоджає зверненню стягнення на його майно. Тому державним виконавцем було направлено листа за № 12250-8 на адресу боржника ОСОБА_6 з вимогою обовязкової його явки до відділу ДВС на 31.08.2015 року для вирішення питання щодо надання достовірної інформації про фактичне місце роботи, шляхом отримання джерел доходів на документальне підтвердження сплати аліментів.

31.08.2015р. держаним виконавцем з метою належного виконання рішення суду та встановлення факту наявності у боржника майна на праві особистої власності було додатково здійснено документальну перевірку майнового стану, шляхом направлення відповідних запитів до державних установ. В ході перевірки встановлено що, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2. У звязку з тим, що на даний час ОСОБА_6 не сплачено в повному розмірі заборгованість по сплаті аліментів, всі докази свідчать про законність дій та рішень державного службовця.

Представник позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю.

Представник відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення посилаючись на обставини, які були викладені в запереченні.

Заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши документи, подані особами, які беруть участь у справі, в якості письмових доказів, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно технічного паспорту власниками квартири являються: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5. Згідно свідоцтва про право на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно дана квартира являється приватною спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_3 та її двох синів ОСОБА_4О та ОСОБА_5 У звязку з тим що старший син одружений, а молодший планує одружитись, позивачка вирішила продати вище вказану квартиру для того що отримані кошти розділити між синами, що надасть їм можливість придбати окреме житло. 11 липня 2016 позивач від свого старшого сина дізналась, що на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, накладено арешт Уманським міським відділом ДВС Уманського МРУЮ, який був накладений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №48264528 про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки Дарї, згідно виконавчого листа №705/2274/2015-ц; 2/705/981/2015 від 21.07.2015 року. Переглянувши документи які були надіслані державним виконавцем на адресу проживання ОСОБА_6, позивачка вважає що при накладенні арешту на вище вказане майно було порушено норми Закону України « Про виконавче провадження», тому за захистом своїх порушених прав позивачка звернулась з даним позовом до суду.

21.11.2016року через канцелярію суду надійшло заперечення начальника Уманського відділу ДВС ОСОБА_7 в якому зазначено, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист виданий 21.07.2015року на виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області по цивільній справі №705/2274/2015-ц; 2/705/981/2015 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки Дарї 14.07.2008р.н. в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше мінімуму, встановленого чинним законодавством, починаючи з 14.04.2015року і до повноліття дитини. 24.07.2015 р. виконавчий документ був предявлений стягувачем ОСОБА_4 до Уманського МВ ДВС згідно її заяви у звязку з неотриманням аліментів згідно рішення суду. 27.07.2015р. державним виконавцем було розпочато виконавче провадження, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено до відома сторін виконавчого провадження за вих. №11283-8 за адресою: вул. Котовського, 35 к. 121 м. Умань, Черкаської області.

Ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачено, що у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад 3 місяці стягнення може бути звернене на майно боржника, і звернення стягнення на дохід боржника не перешкоджає зверненню стягнення на його майно. Тому державним виконавцем було направлено листа за №12250-8 на адресу боржника ОСОБА_6 з вимогою обовязкової його явки до відділу ДВС на 31.08.2015року для вирішення питання щодо надання достовірної інформації про фактичне місце роботи, шляхом отримання джерел доходів на документальне підтвердження сплати аліментів. 31.08.2015р. держаним виконавцем з метою належного виконання рішення суду та встановлення факту наявності у боржника майна на праві особистої власності було додатково здійснено документальну перевірку майнового стану, шляхом направлення відповідних запитів до державних установ. В ході перевірки встановлено що, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою : АДРЕСА_4.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши в сукупності всі докази, надані позивачем, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача суд дійшов висновку, що вони не підтверджують факту незаконних дій державного виконавця та унеможливлюють зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_5 яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 У звязку з тим, що право власності позивача та її синів визначене, як спільна сумісна власність, без нотаріального розділення частин у праві власності, дії державного виконавця вчинені в межах Закону України «Про виконавче провадження». Представнику позивача судом розяснено право щодо звернення до нотаріальної контори з питанням про визначення часток у спільній сумісній власності для подальшого вирішення питання щодо розпорядження, прав та інтересів захисту частки майна сторін.

Отже, вимога позивача про визнання дій державного виконавця незаконними та зняття арешту з квартири також задоволенню не підлягає у зв'язку з її необґрунтованістю і недоведеністю.

Позовна вимога про зняття з квартири арешту, накладеного постановами державного виконавця Уманського ДВС Уманського МРУЮ у виконавчих провадженнях №48264528 про стягнення з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки Дарї, згідно виконавчого листа №705/2274/2015; 2/705/981/2015 від 21.07.2015р., є похідною від вимоги про визнання дій державного виконавця незаконними та зняття арешту з майна. Тобто можливість задоволення зазначеної позовної вимоги безпосередньо залежить від вирішення питання про право власності на майно, на яке накладено арешт. Такий висновок суд робить на підставі положень ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт державним виконавцем, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки вимога позивача про визнання дій державного виконавця незаконними задоволенню не підлягає, то і пов'язана з нею вимога про зняття арешту з квартири також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 319 ЦК України,Законом України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.3, 10, 11,60, 15, 57-61, 72, 88, 209, 212-215, 385 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_3 до Уманського міського відділу державної виконавчої служби про визнання дій державного виконавця незаконними та зняття арешту з майна відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 10днів з часу його проголошення.

Головуюча: Л.В. Горячківська