У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів - Павліченка С.В., Куцина М.М.,

секретарі - Чонка Д.М.,

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року позивач звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що 24.03.2012 року відповідач взяла на себе зобов'язання виплатити їй кошти в розмірі, що еквівалентно 15 000, 00 доларів США до 01.10.2012 року. Такі зобов'язання відповідач взяла на себе, через те, що позивачка була її невісткою, та для того, щоб не проводити розподіл квартири, в якій проживало подружжя і забезпечити майнові інтереси онуків. Позивач у свою чергу дала розписку про те, що зобов'язується знятися разом з дітьми з реєстрації в квартирі, після отримання грошових коштів в еквіваленті 15 000 доларів США.

Однак, відповідач свої зобов'язання не виконала, і в жовтні 2013 року звернулася до суду з позовом про визнання позивача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок чого, позовні вимоги були задоволені та позивача було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Оскільки, втратила силу умова про зняття з реєстрації позивача, що заперечувало виконання зобов'язань відповідачем, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про виконання відповідачем зобов'язання, а саме: стягнення грошових коштів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02 березня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційні скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4, яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

При зверненні до суду і позовом позивач надала розписку від 24.03.2012 року, з якої вбачається, що відповідач зобов'язується виплатити їй кошти, що еквівалентні 15 000, 00 доларів США в національній валюті гривні на день виплати до 01 жовтня 2012 року (а.с.4).

24 березня 2014 року позивачем надана розписка, що вона зобов'язується після отримання грошей у сумі, що еквівалентні 15 000 доларів США в національній валюті гривні від відповідача, протягом семи днів знятися з реєстраційного обліку та зняти з реєстраційного обліку своїх неповнолітніх дітей із квартири за адресою: м.Ужгород, вул.Оноківська, 18/24.

Дані розписки написані власноручно сторонами, у присутності двох свідків.

Таким чином, між сторонами виникли певні домовленості, за яким відповідач зобов'язалася виплатити певну суму позивачу, а позивач в свою чергу зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку.

У відповідності до ст.509 ЦПК України зобов'язання є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добровільності, розумності та справедливості.

Стаття 3 ЦК України визначає загальні засади цивільного законодавства.

Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами різних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав і інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо.

При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність передбачає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питання регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Враховуючи норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ЦК України, ЖК України, реєстрація не є платною та не створює певних прав та обов'язків, не може розглядатися як угода, не пов'язана з набуттям права власності та з правом проживання.

При постановленні рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вищезазначена домовленість сторін не була направлена на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків і зазначені дії не можуть бути правочином щодо переходу, розпорядження цивільними правами та обов'язками і позивачем помилково реєстрація пов'язана з правом користування майном і державна реєстрація є похідним від права проживання.

Вищезазначені розписки не є укладенням договору (правочину) та не можуть розцінюватися як договір та за своїм змістом не ґрунтуються на вимогах ст.ст.3, 509 ч.3 ЦК України і не свідчать про наявність будь-якого боргу перед позивачем, домовленість, що виникла між сторонами не містить ознак договору позики та не можлива новація боргу у позикове зобов'язання.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до даних правовідносин, оцінив докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, результати оцінки доказів судом відображені в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті та обґрунтовано відмовив у позові.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой