Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: Головуючого - судді Астахової О.О.,

при секретарі: Зимницькій М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за спільною заявою подружжя, яка має дитину, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 серпня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, про що зроблено відповідний запис №676. Посилаючись на те, що від шлюбу вони мають спільну дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейні відносини між ними не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків з 2003 року та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам. Враховуючи наявність письмового договору про те, що дитина буде проживати із матір'ю - ОСОБА_2, а батько - ОСОБА_1 зобов'язується сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, подружжя просить про задоволення їхньої спільної заяви про розірвання шлюбу.

У судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що заявники підтримують спільну заяву та просять її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 14 серпня 1999 року сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, про що зроблено відповідний запис №676 (а.с. 2).

Від шлюбу подружжя має спільну дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний запис № 245 (а.с. 3).

07.05.2014 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2, з другої сторони укладено договір між батьками про сплату аліментів та утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевою Є.І., зареєстрований в реєстрі за № 782. Відповідно до умов якого, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде проживати із матір'ю - ОСОБА_2, а батько - ОСОБА_1 зобов'язується сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця у виді твердої суми в розмірі 4000 гривень з 01 червня 2014 року.

Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання з ким із батьків буде проживати син, та яку участь у забезпеченні умов його життя братиме батько - ОСОБА_1, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, між сторонами вирішено в добровільному порядку шляхом укладання нотаріально посвідченого договору.

Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього сина - ОСОБА_3, а також те, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу протягом місяця з дня звернення до суду не відкликана жодною із сторін, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 109, 113 Сімейного Кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Спільну заяву подружжя, яке має дитину, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, про що зроблено відповідний запис №676 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :