Справа № 595/1512/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - Бучацької

державної нотаріальної контори ОСОБА_4,

представника третьої особи - відділу

містобудування та архітектури Бучацької РДА ОСОБА_5,

представника третьої особи КП «Бучацьке

районне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Бучацької державної нотаріальної контори, третіх осіб відділу містобудування та архітектури Бучацької районної державної адміністрації та комунального підприємства «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності частково недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та Бучацької державної нотаріальної контори про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності, які видані 14.12.1988 року Бучацькою державною нотаріальною конторою на прізвище її матері ОСОБА_7, в частині успадкування ? частини літньої кухні-сараю та тамбура і права власності на ? частину літньої кухні-сараю та тамбура, що знаходяться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області, мотивуючи тим, що вказаного нерухомого майна не було в наявності на час відкриття спадщини після смерті її батька ОСОБА_8

У листопаді 2016 року залучено до участі у справі відділ містобудування та архітектури Бучацької районної державної адміністрації і комунальне підприємство «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що рішенням Бучацького районного суду від 23.04.2015 року визнано за відповідачем, який є її братом, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер 07.11.1978 року, що складається з 1/6 частини житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області, а решта житлового будинку та господарських будівель належить їй згідно договору дарування та свідоцтва про право власності. При розгляді тієї справи в суді нею було виявлено, що літня кухня-сарай та тамбур, на які видані оспорювані свідоцтва, були збудовані не батьком ОСОБА_8, а матірю ОСОБА_7 в 1988 році, тобто після смерті батька. Для цього в підтвердження існує будівельний паспорт на забудову земельної ділянки на прізвище ОСОБА_7, датований 1988 роком, на якому зображено план літньої кухні-сараю та тамбура. Таким чином, Бучацька державна нотаріальна контора у свідоцтві про право на спадщину за законом та свідоцтві про право власності від 14.12.1988 року безпідставно вказала про наявність на час відкриття спадщини, станом на 07.11.1978 року, літньої кухні-сараю та тамбура, а тому в цій частині вказані свідоцтва слід визнати недійсними.

Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що на момент смерті батька уже були усі спірні будівлі. На час укладення договору дарування 02.03.2006 року позивачка була ознайомлена з матеріалами нотаріальної справи про дарування їй матірю нерухомого майна, а тому сплив строк позовної давності, у межах якого вона могла звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав, що також є підставою для відмови їй у позові. Рішення Бучацького районного суду від 23.04.2015 року, яким в позові ОСОБА_1 відмовлено, а його позов задоволено, ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16.06.2015 року залишено без змін.

Представник відповідача - Бучацької державної нотаріальної контори позов не визнала, суду пояснила, що нотаріус не виїжджає на місце і не оглядає будівлі, а робить тільки запити. При оформленні оспорюваних свідоцтв використовувалась довідка-характеристика, в якій були зазначені літня кухня-сарай та тамбур, як невідємна частина будинку, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Окрім того, позивачкою не дотримано строку позовної давності.

Представник третьої особи - відділу містобудування та архітектури Бучацької РДА суду пояснив, що аналіз документів, які є в розглядуваній справі, дає підстави вважати, що усі будівлі збудовані за життя ОСОБА_8 92 % це майже готовий будинок. Літня кухня могла бути збудована швидше за будинок, як це часто буває.

Представник третьої особи - КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» суду пояснила, що з довідки-характеристики, виданої 24.10.1988 року Чортківським міжрайонним БТІ, вбачається, що при видачі ОСОБА_8 свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок незакінчений будівництвом були усі спірні будівлі, а тому підстав вважати що літня кухня-сарай та тамбур не були збудовані за життя ОСОБА_8 немає.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що позов необгрунтований, виходячи з наступного.

За правилами ст.ст.60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

23 квітня 2015 року Бучацьким районним судом постановлено рішення в справі №595/233/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями, спорудами та земельною ділянкою і за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та третіх осіб Бучацької державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, договору дарування житлового будинку і сараю незавершених будівництвом та визнання права власності в порядку спадкування за законом, що набрало законної сили, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено, а позов ОСОБА_3 задоволено, зокрема визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14 грудня 1988 року Бучацькою державною нотаріальною конторою, визнано частково недійсним договір дарування житлового будинку та сараю незавершених будівництвом від 02 березня 2006 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, та посвідчений 02 березня 2006 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_10, визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 07 листопада 1978 року, що складається з 1/6 частини незавершеного будівництвом житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області.

З судового рішення вбачається, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 у цивільній справі №595/233/15-ц не довела ту обставину, що літня кухня-сарай та тамбур, які знаходяться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області, не входили до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті її батька ОСОБА_8, на якувона посилалася як на підставу своїх заперечень проти позову ОСОБА_3 На доведення цієї ж обставини в розглядуваній справі позивачка подала суду ті ж письмові докази, в т.ч. будівельний паспорт на забудову земельної ділянки на прізвище ОСОБА_7, датований 1988 роком, які досліджувались і яким дано оцінку судом при винесенні рішення 23 квітня 2015 року.

Судовим рішенням у цивільній справі №595/233/15-ц встановлено ті обставини, що до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_8, входила ? частина житлового будинку незакінченого будівництвом, готовність якого складала 92 %, з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Бучач по вул.Весела,21 Тернопільської області і розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м та належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок незакінчений будівництвом, готовність якого становила 92%, загальною площею по проекту 57,0 кв.м, зазначений в плані під літерою «А», літня кухня-сарай, зазначена під літерою «Б», тамбур під літерою «б», які не доказуються при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16 червня 2015 року рішення Бучацького районного суду від 23 квітня 2015 року залишено без змін. Колегія суддів вважала необгрунтованими доводи апелянта ОСОБА_1, що літня кухня-сарай була збудована після смерті батька і не є спадковим майном, оскільки із довідки-характеристики від 24 жовтня 1988 року вбачається, що літня кухня-сарай побудована у 1978 році і саме вона ввійшла до спадкового майна за спірним свідоцтвом від 14 грудня 1988 року.

Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року іншими випадками визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8до спадкового майна входили літня кухня-сарай та тамбур,а тому 14.12.1988 року Бучацькою державною нотаріальною конторою виданоОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом на частину літньої кухні-сараю та тамбура і свідоцтво про право власності на частину літньої кухні-сараю та тамбура з дотриманням вимог законодавства.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,212,214,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Бучацької державної нотаріальної контори, третіх осіб відділу містобудування та архітектури Бучацької районної державної адміністрації та комунального підприємства «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності частково недійсними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_11