РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1514/15-ц

04 березня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Олійник П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживача, стягнення заборгованості за депозитним вкладом та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з відповідача на її користь недоотримані відсотки за користування вкладом "Стандарт" з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року в розмірі 4201,41 грн., інфляційні за безпідставне користування вкладом "Стандарт" з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року в розмірі 15982,98 грн., 3 % річних за період з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року в розмірі 625 грн. та 20000 грн. моральної шкоди.

В обгрунтуваня позову покликається на те, що відповідач безпідставно не повертав її депозитний вклад, з приводу чого вона змушена була звертатися до суду. Після задоволення судом її позову відповідач безпідставно протягом семи місяців користувався її коштами.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала на підставах викладених у позові, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав покликаючись на те, що договір депозитного вкладу був розірваний, а тому були відсутні підстави для нарахування відсотків по вкладу. В звязку з розірванням договору було припинено зобовязання і відсутні підстави для покладення на відповідача будь-якої відповідальності.

Заслухавши поясненя сторін, зясувавши обставини та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 06.03.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD500 у відповідності до якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний вклад строком на 3 місяці (до 06.06.2014 року) в розмірі 23000 гривень, з нарахуванням відсотків в розмірі 18% річних.

Рішенням Костопільського районного суду від 07.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача, повернення коштів по депозитному вкладу та відшкодування моральної шкоди- задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 24.12.2014 року, рішення Костопільського районного суду від 07.11.2014 р. змінено, а саме: стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 відсотки за користування вкладом за період з 06.03.2014р. по 18.08.2014 р. у сумі 1858,56 грн., інфляційні витрати за період з 07.06.2014 р. по 18.08.2014 р.у сумі 531 грн., та 3-х% річних у сумі 114.21 грн.,; стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в сумі 255,35 грн. Дане рішення набрало законної сили 26.12.2014 року.

З виписки від 25.05.2015 року, вбачається що на рахунок позивачки ПАТ КБ «Приватбанком», здійснено переказ коштів в сумі 25533,77 грн.

На підставі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника), або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

На думку суду, відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушив Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України, однак в порушення названих норм позивач була позбавлена права користуватися своїм майном у виді грошових коштів, які банк отримав від неї на умовах строковості та платності і у встановлений строк не повернув.

За таких обставин суд вважає, що хоч договір був формально розірваний, проте, фактично він продовжувався до дня повернення вкладу позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, а згідно ч. 5 цієї ж статті проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. .

В звязку з цим суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення відсотків за користування вкладом з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року в сумі 4201,41 грн. підлягає задоволенню.

Судом було запропоновано відповідачу надати інформацію про розмір відсотків по вкладу «Стандарт» за період з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року, проте, такі дані не були надані. В звязку з цим суд погоджується із розрахунком неотриманих відсотків по вкладу, який був наданий позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаного підлягає до задоволення і позовна вимога про стягнення інфляційних та 3 % річних за період з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року. Суд погоджується із розрахунком цих сум, який був наданий позивачем.

Разом з тим, не визнає суд такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування завданої моральної шкоди. Як на правову підставу позовних вимог в цій частині, позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів». Разом з тим, п. 5 ч.1 ст.4 вказаного закону передбачає право споживача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством, а тому вимоги цього закону не можуть поширюватись на спірні договірні відносини сторін.

Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1378 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 1060, 1061, 1067, 1075 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживача, стягнення заборгованості за депозитним вкладом та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 відсотки за користування вкладом з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року в сумі 4201,41 грн., інфляційні втрати за період з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року в сумі 15982,98 грн. та 3 % річних за період з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року в сумі 625 грн., а всього 20809 (двадцять тисяч вісімсот дев"ять) грн. 39 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь держави 1378 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3