Провадження № 2/369/1308/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатов Д.Д.

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 19 січня 2010 року померла ОСОБА_3, яка є матір»ю померлого чоловіка позивачки ОСОБА_4.

Позивач зазначає, що померла ОСОБА_5 склала заповіт на належний їй на праві власності будинок, розташований по вул. Щорса, 16 в с. Гореничі, Києво- Святошинського р-ну Київської області та земельну ділянку на користь ОСОБА_2 1/2 частину вищезазначеного будинку та частину земельної ділянки в розмірі 0,2500 га та ОСОБА_6 ? частину вказаного будинку та частину земельної ділянки розміром 0,0838 га.

Спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у встановлений законом термін звернулись із відповідними заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5

28 травня 2013 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія БК № 269891 видане 29.05.2013 року відділом реєстрації смерті в м. Києві, актовий запис №9392.

За життя ОСОБА_6 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_5, проте не встиг оформити свої спадкові права в зв'язку з відсутністю документів на спадкове майно.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді ? частини будинку №6 розташованого по вул. Щорса в с.Гореничі, Києво-Святошинського району Київської області та 0,0838 га земельної ділянки.

На момент смерті ОСОБА_6 був чоловіком позивачки.

17 липня 2014 року позивачка звернулась до 12 Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами №16 розташованого по вул. Щорса в с.Гореничі, Києво-Святошинського району Київської області та 0,0838 га земельної ділянки.

Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 28.05.2013 року ОСОБА_6, оскільки останній не оформив своїх спадкових прав на вказане майно після смерті своєї матері - ОСОБА_5

Посилаючи на вищевикладене та норми закону позивач просила суд: ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину будинку №16 по вул. Щорса, в с. Гореничи, Києво-Святошинського району, Київської області та на земельну ділянку розміром 0,0838 га в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа Головне управління юстиції у м. Києві, в судове засідання свого представника не направило, звернулось до суду з заявою, про слухання справи за його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 28 травня 2013 року помер чоловік позивачки ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-БК 269891,видане відділом реєстрації смерті в м. Києві,актовий запис - 9392.

Спадкове майно ОСОБА_6 складалось з ? частини будинку №6 розташованого по вул. Щорса в с.Гореничі, Києво-Святошинського району Київської області та 0,0838 га земельної ділянки.

ОСОБА_6 успадкував будинок після померлої 19 січня 2010 р. ОСОБА_5

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є позивачка та доньки ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Як вбачається з матеріалів справи 24 вересня 2013 року ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином ОСОБА_1, як дружина померлого ОСОБА_6, є єдиним спадкоємцем після його смерті, що підтверджується відповідно свідоцтвом про шлюб, серії ІІ-БК№271843, видане Палацом одруження м. Києва, 23 червня 1978 р., актовий запис-2010.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 17 липня 2014 року звернулась до 12 Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами №16 розташованого по вул. Щорса в с.Гореничі, Києво-Святошинського р-ну Київської області та 0,0838 га земельної ділянки.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріуса 12 Київської державної нотаріальної контори - ОСОБА_7 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 28.05.2013 року ОСОБА_6, мотивуючи, це тим, що останній не оформив своїх спадкових прав на вказане майко після смерті своєї матері - ОСОБА_5

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини іще припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 Про судову практику у справах про спадкування визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1220-1223 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку №16 по вул. Щорса, в с. Гореничі, Києво-Святошинського району, Київської області та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0838 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Гореничі, вул.Щорса, 16 в порядку спадкування за законом після померлого 28 травня 2013 року ОСОБА_6.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Усатов Д.Д.