АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 658/160/16-ц Головуючий в І інстанції Батовріна І.Г. Номер провадження 22-ц/791/1594/16 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Відділ державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції, гаражне товариство «Аеропорт» про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності в порядку спадкування, зазначаючи, що 13 січня 2010 року помер її батько ОСОБА_7, після якого залишилось спадкове майно, зокрема, гараж № 896, що знаходиться за адресою: м. Каховка, Херсонська область, вул. Чкалова, 1-а, гаражне товариство «Аеропорт».

Зазначений вище гараж належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_6, та нотаріально посвідченого 20.07.2001 року.

Право власності на гараж ОСОБА_8 в установленому законом порядку за життя не зареєстрував.

Вона як спадкоємиця першої черги за законом прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку та у визначений законом строк, проте у звязку з відсутність реєстрації права власності спадкодавця на спірний гараж, їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Крім того, спірне майно перебуває під арештом, який був накладений Відділом державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції 26.01.2011 року як на майно, належне боржнику ОСОБА_6.

Посилаючись на те, що спірний гараж належав на праві власності її батьку, тому входить до складу спадщини, яку вона прийняла та вступила у володіння, позивачка просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на зазначене спадкове майно та скасувати накладений на нього арешт.

Ухвалою суду від 25 квітня 2016 року за заявою ОСОБА_5 позовні вимоги в частині зняття арешту залишені без розгляду.

Рішенням суду від 25 квітня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо законності підстав набуття спадкодавцем права власності на спірне майно за наявності іншого власника, не відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів, які оцінені судом односторонньо, та суперечать положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_9 доводи скарги не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 січня 2010 року помер ОСОБА_8, після смерті якого Каховською державною нотаріальною конторою Херсонської області заведено спадкову справу.

Єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після ОСОБА_8 у встановлені законом строки та у визначеному ним порядку, є дочка померлого ОСОБА_5, якій 20 жовтня 2010 року державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом і посвідчено, що вона є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_8, який помер 13 січня 2010 року, а саме: квартира під номером 72, що знаходиться в м. Каховка Херсонської області по вул. Пушкіна, 67 (а.с. 107-109).

До складу спадщини ОСОБА_8 входить також гараж № 896, що знаходиться в м. Каховка Херсонської області на вул. Чкалова під номером 1 а, гаражне товариство «Аеропорт» та належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного ним із ОСОБА_6 і 09 липня 2001 року посвідченого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори (а.с. 4).

Постановою від 25 листопада 2015 року державний нотаріус Каховської міської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину на наведений вище гараж в звязку з відсутністю реєстрації права власності на це нерухоме майно за ОСОБА_10 (спадкодавцем) (а.с. 12).

На час відкриття спадщини після ОСОБА_8 спірне нерухоме майно у комунальному підприємстві «Каховське бюро технічної інвентаризації» значиться як таке, що належить ОСОБА_6 (продавцю) на підставі реєстраційного посвідчення, виданого 26.02.1996 року на підставі довідки № 5 від 21.02.1996 року гаражного товариства «Аеропорт» (а.с. 7, 91).

Фактично зазначений гараж з часу його відчуження ОСОБА_6 (09.07.2001 року) перебував у користуванні та володінні ОСОБА_8, який був прийнятий в члени гаражного товариства «Аеропорт», а після його смерті перебуває у володінні та користуванні його спадкоємця позивачки, яка 11.03.2010 року була прийнята в члени гаражного товариства «Аеропорт» (а.с. 80, довідка № 39 від 17.08.2016 року).

За станом на 25 листопада 2015 року на замовлення ОСОБА_5 ТОВ «Укртехінвентаризація» виготовлено технічний паспорт на індивідуальний гараж № 896 у гаражному товаристві «Аеропорт», видана довідка про його технічний стан, із яких вбачається, що параметри гаража відповідають параметрам (складу), наведеним у правовстановлюючому документі на нього (договорі купівлі-продажу від 09.07.2001 року), (а.с. 4,7,8,91).

В січні 2011 року у звязку з накладенням органом державної виконавчої служби арешту на все майно, що належить ОСОБА_6, під арештом перебував і спірний гараж, як такий, що зареєстрований органом державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на імя останньої (а.с. 7, 62, 63).

Статусу предмета застави наведений вище гараж не має.

Зазначені обставини сторони визнають і їх не спростовують.

Відмова державного нотаріуса у видачі на імя позивачки свідоцтва про право на спадщину за законом у спірних правовідносинах ґрунтується на вимогах та положеннях Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/15, зокрема про те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

При цьому відсутність на договорі купівлі-продажу гаража відмітки про державну реєстрацію прав власності спадкодавця на це нерухоме майно розцінюється нотаріусом як відсутність самого правовстановлюючого документа.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Щодо спірного гаража у батька позивачки право власності виникло у звязку з його придбанням за договором купівлі-продажу, укладеним та нотаріально посвідченим 09 липня 2001 року.

Статтею 12 Закону України «Про власність», який був чинним на час укладення наведеної вище угоди, передбачалося, що підставою виникнення права приватної власності є, зокрема, одержання майна внаслідок укладення угод, не заборонених законом.

Згідно із ст. 128 ЦК УРСР 1963 року, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин за часом придбання майна спадкодавцем, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Передачею визнається вручення речей набувачеві. До передачі речей прирівнюється передача коносамента або іншого розпорядчого документа на речі.

При цьому діюче на час укладення спадкодавцем договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна законодавство, зокрема Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали державну реєстрацію будівель, споруд (а не права власності на них), однак виникнення права власності на нерухоме майно, в тому числі гараж, не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України (01.01.2004 року) та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяженнь» від 01 липня 2004 року.

Отже, враховуючи, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу гаража 09.07.2001 року за змістом ст. 128 ЦК УРСР 1963 року прирівнюється до передачі речі і фактично спірний гараж був переданий продавцем ОСОБА_6 покупцю ОСОБА_8 після укладення угоди та перебував у його володінні та користуванні, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що спадкодавець у спірних правовідносинах в липні 2001 року набув право власності на придбаний ним гараж № 896, який знаходиться в м. Каховка, гаражне товариство «Аеропорт», тому цей гараж входить до складу спадкового майна і підлягає передачі у власність позивачки як єдиного спадкоємця за законом, який прийняв спадщину в установленому законом порядку та у визначені законом строки.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, посилання ПАТ КБ «Приватбанк» на положення ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» колегія суддів вважає юридично неспроможними, оскільки наведені норми матеріального права, як уже зазначалося, не регулюють правовідносини щодо права власності спадкодавця на спірне майно за часом їх виникнення.

Відсутність у Державному реєстрі відомостей щодо продажу спірного нерухомого майна в 2001 році, як і відсутність реєстрації прав власності ОСОБА_8 на це майно не тягне за собою припинення його прав та обовязків як покупця за договором купівлі-продажу і відновлення прав ОСОБА_6 на відчужене нею майно.

Факт реєстрації речових прав на нерухоме майно є визнанням державою цих прав, а не підставою для їх виникнення.

Оскільки укладений спадкодавцем та ОСОБА_6 09.07.2001 року договір купівлі-продажу гаража відповідає вимогам закону щодо його нотаріального посвідчення і недійсним в установленому законом порядку не визнаний, відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_8 не набув права власності на предмет відчуження.

Необґрунтованими є посилання банку на положення Указу Президента України від 16.06.1999 року № 666/99 «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно», враховуючи, що наведений Указ не вступив в дію (постанова Верховної Ради України від 07 липня 1999 року № 837-XIV).

Доводи ПАТ КБ «Приватбанк» щодо порушення його прав як кредитора ОСОБА_6 та стягувача у виконавчому провадженні, колегія суддів не вважає такими, що підлягають врахуванню при вирішенні даної справи, оскільки стосуються правовідносин, які перебувають поза межами предмета та підстав заявленого ОСОБА_5 позову. Зобовязання ОСОБА_6 можуть бути забезпеченими лише за рахунок майна, належного їй на праві власності. До такого майна спірний гараж не належить, починаючи з 09.07.2001 року.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: П.Я. Ігнатенко

ОСОБА_3