АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/2094/16-ц Головуючий суддя І інстанції Овсянніков В. С.
Провадження № 22-ц/790/7533/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Яцини В.Б.,

Суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, скасування рішення державного реєстратора прав та їх обтяжень, визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила встановити факт постійного проживання її зі спадкодавцем ОСОБА_4Я, який помер 27.12.2009 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 22.03.20016 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_3 та зареєстроване в реєстрі за №1-282; скасувати рішення державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_3 від 22.03.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: вїзд Тихий, б.9, смт. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область.

В обґрунтування вказала, що 27.12.2009 року її батько ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями першої черги після його смерті є вона та її рідна сестра відповідач ОСОБА_1 Після смерті батька відкрилась спадщина, зокрема житловий будинок за адресою: вїзд Тихий, б.9, смт. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область, який належав йому на праві власності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва будинку, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою 04.07.1963 року за реєстровим № 2366. Адреса реєстрації місця проживання спадкодавця ОСОБА_4 на час відкриття спадщини: вїзд Тихий, б.9, смт. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область. ОСОБА_4 фактично проживав з нею за адресою: вул. Жовтнева, б.32, смт. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область, оскільки вона до моменту смерті останнього здійснювала за ним догляд, а потім його поховання.

08.02.2016 року вона звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересованою особою вказані: ОСОБА_1 та Дергачівська державна нотаріальна контора.

Під час розгляду зазначеної справи державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 видала свідоцтво про право на спадщину за законом на імя відповідача ОСОБА_1, зареєстроване в реєстрі за №1-282, а також прийняла рішення про державну реєстрацію речових прав та обтяжень за №28861475 від 22.03.2016 року.

За таких обставин вважає, що зазначеним правочином були порушені її права спадкоємця після смерті її батька ОСОБА_4 на спадкове майно за адресою: вїзд Тихий, б.9, смт. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_4 її батько. У звязку з тим, що ОСОБА_4 був дуже хворий, вона 13.12.2009 року забрала його до місця свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, син допомагав з перевезенням його та його речей. Коли ОСОБА_4 помер, поховання проходило за місцем її проживання.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. В обґрунтування зазначали, що до 10.12.2009 році її батько ОСОБА_4 проживав з мачухою за адресою: вїзд Тихий, б.9, смт. Козача Лопань. Мачуха померла 10.12.2009 року. Кожного дня приходила та доглядала і свого батька і мачуху. З жовтня 2009 року ОСОБА_4 проживав за вказаною адресою один. Приблизно за тиждень до смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 забрала його до себе, до місця свого мешкання за адресою: вул. Жовтнева, б.32, смт. Козача Лопань. Іноді вона приходила до ОСОБА_2 за адресою її проживання та піклувалась про батька ОСОБА_4 Про смерть ОСОБА_4 вона дізналась від відповідача ОСОБА_2 Поховання проводилось за місцем проживання ОСОБА_2 та здебільшого за кошти останньої.

Відповідач нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечувала та пояснила, що за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 24.02.2010 року нею була заведена спадкова справа. Повторно ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори в 2015 році, із заявою про прийняття вказаної спадщини більше ніхто не звертався. До матеріалів спадкової справи була надана довідка про те, що ОСОБА_4 разом з дружиною на день смерті мешкав за адресою: вїзд Тихий, б.9, смт. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область. ОСОБА_1 повідомила, що в неї є сестра ОСОБА_2, тому вона, як нотаріус звернулась до ОСОБА_2 з відповідним листом. Коли ОСОБА_2 в 2015 році прийшла до нотаріальної контори, їй було повідомлено про смерть батька ОСОБА_4 та розяснено право звернутись до суду. В підтвердження сумісного проживання її з ОСОБА_4 ніяких документів ОСОБА_2 не надала. На адресу нотаріальної контори надійшла ухвала від 24.06.2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Дергачівська державна контора про визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. Після отримання зазначеної ухвали оформлення спадкової справи ОСОБА_1 була призупинена до прийняття рішення суду. Оскільки ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 07.12.2015 року позовна заява ОСОБА_2 була залишена без розгляду на підставі заяви ОСОБА_2, тому у нотаріальної контори не було підстав відмовити ОСОБА_1 у видачі рішення Дергачівської державної нотаріальної контори Харківськоїобласті ОСОБА_3 від 22 березня 2016 року №28861475 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Про існування інших справ в суді їй не відомо.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року позов задоволено частково. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4, померлим 27 грудня 2009 року, на час відкриття спадщини. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 22 березня 2016 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_3 та зареєстроване в реєстрі за №1-282 - в ? частині. Скасовано рішення нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_3 від 22 березня 2016 року №28861475 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку за адресою: Тихий вїзд, б.9, смт. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права. Вказала, що судом помилково встановлений факт постійного проживання її покійного батька ОСОБА_4 з ОСОБА_2, які мешкали разом лише протягом тижня перед його смертю у ОСОБА_2, і вони не вели спільного господарства та не було спільного побуту.

Вважає, що оскільки її сестра ОСОБА_2 не звернулась до нотаріальної контори протягом 6 місяців після смерті батька, відповідно до ст. ст. 1270,1272 ЦК України, то вона пропустила строк позовної давності, згідно ст. ст. 256,257,261 ЦК України, крім того в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що їй було відомо про 6-місячний строк для звернення до нотаріуса із заявою, але у неї на це не було часу, що свідчить про те, що вона не прийняла спадщину.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є доньками ОСОБА_4, та є спадкоємицями першої черги після його смерті 27.12.2009 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, зокрема у вигляді жилого будинку за адресою: вїзд Тихий, б.9, смт. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область, де й було зареєстроване його постійне місце проживання на день відкриття спадщини.

На день смерті спадкодавець ОСОБА_4 фактично проживав за адресою проживання позивача ОСОБА_2, яка здійснювала за ним догляд, по вул.. Жовтнева, 32, смт. Козача Лопань, Дергачівський район Харківської області, і це факт відповідач не заперечувала.

Після смерті ОСОБА_4, померлого 27.12.2009 року, до нотаріальної контори 24.02.2010 року надійшла заява від доньки померлого ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк, вважається такою, що прийняла спадщину.

22.03.2016 року ОСОБА_1 нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вїзд Тихий, б.9, смт. Козача Лопань.

Для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вїзд Тихий, б.9, смт. Козача Лопань, Дергачівський район, Харківська область 22.03.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28861475 за ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Задовольняючи позов, районний суд вважав доведений факт постійного проживання спадкодавця разом з позивачем і при цьому відхилив заперечення відповідача про те, що реєстрація постійного місця проживання у нього була за іншою адресою, з посиланням на те, що спадкодавець ОСОБА_4 на момент смерті протягом двох тижнів постійно проживав з позивачкою. Будь-яких мінімальних обмежень строку, протягом якого особа повинна проживати за певною адресою, щоб вважатись такою, що проживає там постійно, статті 29, 1268 ЦК України не містять. Оскільки позивач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем, із заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, тому відповідно до вказаної норми ч. 3 ст. 1268, ст. 1270 ЦК України районний суд вважав доведеним факт прийняття нею спадщини.

Однак при цьому районний суд не взяв до уваги, що позивач не надала до суду безспірних доказів про те, що спадкодавець ОСОБА_4 мешкав у неї на день смерті постійно. Спадкодавець ОСОБА_4 нетривалий час проживав разом з позивачем, реєстрація постійного місця проживання у ОСОБА_4 не змінилася і залишилася за іншої адресою. Той факт, що відповідач доглядала за ОСОБА_4 під час його хвороби у контексті нетривалого проживання разом з позивачем не є безспірним доказом про зміну ОСОБА_4 свого постійного місця проживання і що він постійно проживав на день своєї смерті разом з позивачем, безспірних доказів про наявність такої домовленості позивач до суду не надала. При таких обставинах слід визнати необґрунтованим висновок районного суду про доведеність того факту, що позивач ОСОБА_2 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на день його смерті і про безпідставність застосування норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України та визнання недійсним в ? частині свідоцтва про право на спадщину від 22 березня 2016 року на імя ОСОБА_1, про скасування рішення державного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 22 березня 2016 року та визнання за ОСОБА_2 право власності на ? частину спірного житлового будинку, тобто про задоволення позову, який внаслідок не підтвердження факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем є недоведений.

Таким чином, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права, то з передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 316, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії