УхвалА

іменем україни

29 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припиненняправа власності та визнання права власності на житловий будинок за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_7, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 28 січня 2013 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, яке змінено рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 20 березня 2013 року, визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності по 1/6 частині за кожною на житловий будинок АДРЕСА_1. 27 серпня 2014 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, що набрало законної сили, за ним визнано право власності на 4/6 частини зазначеного житлового будинку.

Зазначав про те, що відповідачі у спірному будинку не проживають, мають у власності інше житло, через неприязні стосунки дійти згоди щодо користування житловим будинком вони не можуть. Вважав, що частка відповідачів у праві власності на вказане нерухоме майно є незначною, унаслідок чого припинення їх права на ці частки із грошовою компенсацією не завдасть їм істотної шкоди.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив суд припинити право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за кожною, на 1/6 частину житлового будиноку АДРЕСА_1 із відповідною частиною будівельних матеріалів, витрачених на добудову; виплатити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 188 685 грн суму грошової компенсації, внесеної ним на депозитний рахунок суду, вартості 1/6 частини вказаного будинку із відповідною частиною будівельних матеріалів, витрачених на добудову; визнати за ним право власності на 2/6 частини спірного житлового будинку із відповідною частиною будівельних матеріалів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_6 скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов у цій частині задовольнити.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що за змістом ст. 365 ЦК України припиненняправа особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пп. 1-3 ч. 1 вищевказаної статтіумов та з урахуванням того, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 2 липня 2014 року № 6-68цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Суди дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_6, крім 1/6 частини спірного житлового будинку, належить на праві власності 1/3 частина двокімнатної квартири, загальною площею 27 кв. м, у якій проживає її син зі своєю сім'єю, з якими у неї склались неприязні стосунки, а, отже, припинення її права на частку у спірному нерухомому майні завдасть істотної шкоди її інтересам. Крім того, позивач не надав доказів неможливості поділу житлового будинку у натурі, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Інших доводів касаційна скарга не містить, висновків судів не спростовує, на законність судових рішень не впливає, а направлена на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик