Справа № 148/1069/16-ц
Провадження №2/148/447/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю Органу опіки та піклування Тульчинської районної державної адміністрації про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється бабусею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 є батьками її онука ОСОБА_3. Батько дитини помер 2013 року. Після його смерт відповідач переїхала проживати до своєї матері, а онук, ОСОБА_3, залишився проживати разом з нею. 25 січня 2016 року рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 було відібрано у матері ОСОБА_2 без позбавлення останньої батьківських прав та передано на опіку позивачеві. Відповідно до розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації від 24 березня 2016 року № 67 ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріально дитині не допомагає, свій обовязок щодо виховання та утримування дитини не виконує. Вказана обставина змусила позивача звернутися до суду з даним позовом, в якому вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання онука ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750, 00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до досягнення ним повноліття.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили. Надали пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що відповідачка, як мати, не цікавиться дитиною, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою та відповідно до закону зобов'язана брати участь в утриманні дитини. З посиланням на те, що постійного місця роботи та стабільного заробітку відповідач не має, просили стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Також вважають, що оскільки відповідно до Закону України "Про Державний бюджет" на 2016 рік прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 травня 2016 року становить 1531 грн., відповідач повинна сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 750 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що дійсно позивач є її колишньою свекрухою. Після смерті чоловіка ОСОБА_4 вона переїхала проживати до своєї матері, а її син ОСОБА_5, 21.05.2002 року забажав залишитись проживати з позивачем. На сьогодні він також проживає з позивачем. Ввважає, що оскільки позивач є його опікуном, а від неї дитину відібралим за рішенням суду, то саме позивач і повинна займатися його утриманням та забезпеченням. В неї ж самої немає можливості допомагати сину, так як вона не працює, у неї є ще один син, який хворіє і через це вона не може влаштуватися на роботу, крім того роботи в селі немає. Зазначила також, що її сім'я живе за рахунок домашнього господарства.

Представник органу опіки та піклування Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області позов підтримав. Пояснив, що за рішенням суду у відповідача відібрано сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківських прав. Однак навіть позбавлення батьківстьких прав не звільняє особу від обов'язку утримувати своїх дітей. А тому вважає, що з відповідача можливо стягнути аліменти на утримання сина.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З копії свідоцтва про народження серії 1-АМ № 161929, виданого виконкомом Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 21 травня 2002 року судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 4).

З копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 268039, виданого виконкомом Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 25 червня 2013 року, та оглянутого в судовому засіданні його оригіналу, встановлено, що 25 червня 2013 року у віці 32 років помер ОСОБА_4 (а.с. 5).

Також судом встановлено, що згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 січня 2016 року у ОСОБА_2 відібрано сина ОСОБА_3 та передано під опіку бабусі ОСОБА_1.

Згідно розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації від 24 березня 2016 року № 67 ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, яка передана під опіку бабусі. (а.с.6).

З довідки з місця проживання про склад сім'ї Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 25 березня 2016 року судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з бабусею ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, судом враховується, що дитина проживає разом з бабусею, відповідач є працездатною особою. Доказів того, що за станом свого здоров'я вона не може працювати чи утримувати дитину нею суду не надано. При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, що відповідач офіційно не працює, має господаство, однак її дохід є непостійним, мінливим, а тому вважає обгрунтвоаною вимогу позивача про стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Виходячи із викладеного вище, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього ОСОБА_3, суд вважає можливим стягнути з відповідача на утримання її сина на користь позивача аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 19 травня 2016 року до повноліття сина.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182,183 СК України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю Органу опіки та піклування Тульчинської районної державної адміністрації про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, непрацюючої, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 19 травня 2016 року до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А. Штифурко