УХВАЛА

31 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Шклярук Д.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1, в інтересах позивача ОСОБА_2, про забезпечення позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла зазначена позовна заява та ухвалою від 14 жовтня 2014 року було відкрито провадження у справі.

16 жовтня 2014 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову у якій він просить суд накласти арешт в межах 30000,00 доларів США та 326113,76 грн. на наступні рахунки Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, зокрема на рахунок № 1001 банкноти та монети в касі банку, на рахунок № 1002 банкноти та монети в касі відділень банку, на рахунок № 1004 банкноти та монети в програмно технічних комплексах самообслуговування, на рахунок № 1502 кошти банку у розрахунках.

В обґрунтування вимоги зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити ускладненим, в згодом й неможливим виконання рішення суду, оскільки банком не виконують умови договору банківського рахунку № 70 від 25.09.2014 року що укладений між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_2 щодо переказу належних їй грошових коштів з її рахунку № 70, який відкритий в ПАТ Дельта Банк на її рахунок № 1638, який відкритий в ПАТ РАДАБАНК.

Банк безпідставно не виконав два її платіжних доручення щодо переведення її грошових коштів, чим порушив її законне право, передбачене ч. 1 ст. 317 ЦК України, згідно з якою власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а саме належними грошовими коштами, які банк безпідставно відмовляється їй повернути або перевести на рахунок відкритий в іншому банку.

Отже, враховуючи безпідставність дій ПАТ Дельта Банк є необхідним накладення арешту на кошти відповідача у межах ціни позову, які знаходяться на рахунках відповідача, які не є кореспондентськими, а саме рахунок № 1001, № 1002, № 1004, № 1502.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову передбачені ст. 152 ЦПК України.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних і наслідків.

Таким чином, накладення арешту на рахунки відповідача, ускладнює його господарську діяльність та суперечить положенням ч. 3 ст. 152 ЦПК України щодо співмірності видів забезпечення позову заявленим вимогам позивача.

Крім того, як вбачається з доданих до матеріалів справи документів, на підставі постанови правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк, згідно з яким з 03.03.2015 року в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, починаючи з 03.03.2015 року Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків.

На підставі рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ Дельта Банк запроваджено з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 147 від 03.08.2015 року, тимчасову адміністрацію в АТ Дельта Банк було продовжено по 02.10.2015 року включно.

Таким чином, на сьогоднішній день в АТ Дельта Банк діє тимчасова адміністрація.

Дослідивши матеріали справи та зазначені позивачем обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки вжиті заходи перешкоджатимуть господарській діяльності Публічного акціонерного товариства Дельта Банк.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1, в інтересах позивача ОСОБА_2, про забезпечення позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, про захист прав споживачів,необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1, в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.С. Шклярук