Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2377/16-ц

Номер провадження: 2/511/1028/16

19 грудня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

при секретарі Кириловій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_2 В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори задля оформлення своїх спадкових прав, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Позивач просить суд визнати за нею у порядку спадкування за заповітом право на житловий будинок з надвірними спорудами, що належали покійній ОСОБА_3

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про день та час слухання справи були сповіщені належним чином, про в справі є відповідні докази.(а.с.33-35).

Представником позивача ОСОБА_4 до суду надана заява про підтримання позовних вимог ОСОБА_1 та наполягала на їх задоволенні, просила розгляд справи провести за відсутності позивача та її відсутності.(а.с.54).

Представник відповідача - Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.(а.с.53).

Розглянувши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи, враховуючи думку сторін яку вони виклали в своїх заявах, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Гаївка, Роздільнянського району Одеської області у віці 77 років померла ОСОБА_3 (про що 26.09.1998 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №15, та Гаївською сільською радою Роздільнянського району Одеської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.(а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 який складається: «А» - житловий будинок, загальною площею - 95,5кв.м., «Б» - літня кухня, «В» - погріб, «Г» - сарай, «Д» - гараж, І -цистерна.

Факт володіння житловим будинком померлою ОСОБА_3 підтверджується довідкою від 08.08.2016 року за №438 виданою виконкомом Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, що згідно виписки із по господарської книги с.Гаївка за №1 особовий рахунок НОМЕР_2 стр.39, за 1986-1990 роки головою домогосподарства була ОСОБА_3.(а.с.12-14).

При житті ОСОБА_3, склала заповіт, посвідчений секретарем Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №8, відповідно до якого, ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось і все те, що на момент смерті буде їй належати та на що вона по закону буде мати право, заповідала ОСОБА_1.(а.с.9).

Довідкою від 07.10.2016 року за №565 виданою виконкомом Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області підтверджується, що згідно виписки із по господарської книги с.Гаївка за №1 за 1991-1995 роки, головою домогосподарства в АДРЕСА_1, була ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею постійно проживали та були зареєстровані: син ОСОБА_1, його дружина (невістка)ОСОБА_7, та їх діти(онуки) ОСОБА_8, ОСОБА_9.(а.с.11).

Довідкою від 08.08.2016 року за №440 виданою виконкомом Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області підтверджується, що згідно виписки із по господарської книги с.Гаївка за №1 номер об'єкта по господарського обліку №0022-1 стр.66 за 2016 рік, у будинку в АДРЕСА_1, зареєстрований та постійно проживає позивач ОСОБА_1

Згідно технічного паспорту від 07.07.2016 р., замовником якого був ОСОБА_1, домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 складається з житлового будинку, літньої кухні, погребу, сараю, гаражу, цистерни. Будинок збудований в 1965 році.(а.с.21-23).

Позивач на багато раніше до смерті матері поховав батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.(копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, видана повторно 26.11.2015 року).(а.с.24).

Позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено з огляду на відсутність правовстановлюючого документу та запропоновано звернутися до суду (а.с.10).

Відповідно до копії спадкової справи № 190/00 щодо майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до Роздільнянської державної нотаріальної контори звертався лише ОСОБА_1, син померлої та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельний пай. Інші спадкоємці з заявами не зверталися. (а.с.42-61).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Статтею 12 Закону України «Про власність» однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року).

Згідно ст.524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ст.534 ЦК України в редакції 1963 року).

Відповідно до ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Положеннями ст. 549 ч.1,2 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Вказану спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом фактом вступу в управління спадковим майном.

Одним із способів захисту цивільних прав судом, відповідно до п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, є визнання права. Такий спосіб захисту може мати місце в тому випадку, якщо особа набула право, проте це право оспорюється або не визнається іншими суб'єктами.

Виникнення права власності у спадкодавця ОСОБА_3 регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат»,постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла ОСОБА_3 своє право власності в БТІ не оформила.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Тому, ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1

Враховуючи викладене, а також той факт, що спадкодавцю спірний будинок належав на праві власності, позивач є спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину, та інших осіб, які заявили про своє право на спадщину немає, належне померлій майно обтяжено не було, обставини, які б свідчили про усунення позивача від спадкування, судом не встановлені, обраний спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам закону, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10,11,60,209,212,213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, що розташований в АДРЕСА_1, який складається з: «А» - житлового будинку, загальною площею - 95,5кв.м, «Б» - літньої кухні, «В» - погріба, «Г» - сараю, «Д» - гаражу, «І» - цистерни, після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Іванова