Справа № 148/838/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадщину,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Тульчинського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

ОСОБА_1 також звернувся до Тульчинського районного суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на спадщину.

Вказані заява та позовна заява 11.11.2014 року об»єднані в одне провадження.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 26.01.2004 року, виданим Копіївською сільською радою Тульчинського району.

28.09.1995 року мати склала заповіт,яким все своє майно заповіла позивачу. Спадкове амвон складається із житлового будинку по АДРЕСА_2 земельної ділянки площею 1,94 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, грошових заощаджень, які зберігаються в Тульчинському ТВБВ №10001/03.

Оскільки мати останні роки свого життя хворіла та потребувала догляду позивач із дружиною фактично проживали разом із нею, в тому числі й на час відкриття спадщини, тобто на день смерті. Тому вважає, що спадщину він фактично прийняв. Із заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертався. Після відкриття спадщини він фактично вступив в управління спадковим майном - відремонтував житловий будинок, використовував його для зберігання сільгоспінвентаря та сільгосппродукції. Постійно користувався земельною ділянкою. Посадив сад із 100 дерев.. Оплачував електроенергію.

В 2011 році він звертався до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Тульчинського районного суду від 12.12.2011 року в задоволенні позову йому відмовлено. Відмовлено також в задоволенні його апеляційної та касаційної скарги на це рішення. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.05.2012 року зазначено, що він не позбавлений права звернутись до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Просить суд встановити факт прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Також просить визнати право на спадщину, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 1,94 га, грошові заощадження з відповідними відсотками та нарахуваннями, які зберігаються в Тульчинському ТВБВ №10001/03 на рахунку № НОМЕР_1 та на рахунках № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, а також на ? частину грошових заощаджень на рахунках № НОМЕР_4, № НОМЕР_2, житловий будинок АДРЕСА_1,яка залишилась після смерті матері - ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що в 2001 році у його матері був інсульт. Тому її після цього перевезли на АДРЕСА_1. В 2003 році знову інсульт. Потім мама померла. Похорони організовував він. Батько жив один. В 2008 році помер. Спадкове майно мами та тата він прийняв. Землю оформив. В 2010 році землю забрали.

На час смерті мати жила на АДРЕСА_1. Був заповіт. За оформленням спадщини він звертався до нотаріальної контори, але отримав відмову, оскільки пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини.

В 2008 році він вже звертався до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, але суд відмовив у позові.

Протягом 6 місяців після смерті спадкодавців він не звертався до нотаріальної контори.

Батько після смерті матері спадщину не оформляв.

Заяву до нотаріальної контори він не подавав, бо захворіла дружина і він не мав можливості подати таку заяву.

Спір за спадщину триває з 2008 року. До нотаріуса він ходив у 2004 році. Нотаріус сказав, що пропущений строк і необхідно звертатись до суду.

В 2004 році він був зареєстрований і с.Копіївці Тульчинського району. Батьки жили окремо. Він жив у своєму будинку із дітьми та жінкою.

Відмову нотаріуса вчинити нотаріальні дії він до суду не оскаржував.

Про наявність заповіту мати йому говорила, ще коли була жива. Заповіла йому подаровану хату та пай. Гроші також заповіла.

Заяви до нотаріальної контори він не подавав, бо не мав часу.

Хату в с.Гуральня як спадщину оформили відповідачі. Решта майна залишилась нічийним.

Відповідачі звертались до суду, щоб відсудити земельну ділянку.

Він живе в будинку АДРЕСА_2 з 2001 року.

Його будинок в цьому ж селі по АДРЕСА_3. Там він зараз проживає із жінкою.

Представник позивача - адвокат Дунаєв І.Б.,в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що факт прийняття спадщини мав місце. ОСОБА_6 спадщину фактично прийняв

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, пояснила суду, що позивач є її дядьком. Він знав про заповіт на його дочку. У них є спір за земельну ділянку. Справа розглядається судом. За гроші та хату спору немає.

На день смерті матері позивача на АДРЕСА_4 позивач не жив.

Позивач з 2004 року мав можливість подати заяву до нотаріальної контори.

Про заповіт на ім»я його дочки - ОСОБА_7, стало відомо ще за життя його бабушки та матері позивача.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення вимог позивача заперечував, пояснив суду, що будинок по АДРЕСА_2 був власністю ОСОБА_6 До 2004 року в ньому ніхто не жив.

Представник відповідачів - адвокат Стоян А.С., проти задоволення вимог позивача заперечувала, пояснила, що існує спір між сторонами про право на земельну ділянку та хату. З приводу спадкування грошей спору немає.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що мати лишила заповіт. До її смерті вони жили з нею на АДРЕСА_1. В будинку АДРЕСА_2 ніхто не жив та не живе. Земельну ділянку обробляв її чоловік. В оренду не здавав.

Позивач не знав, що необхідно подати заяву до нотаріальної контори.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що позивач жив на АДРЕСА_1, бо була хвора мати. Паями він користувався з 2003 року по 2012 рік. Заяву про прийняття спадщини він мав можливість подати.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він не знає чи прийняв ОСОБА_1 спадщину. В 2003 році той жив на АДРЕСА_1. Заяву про прийняття спадщини він мав можливість подати.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що позивач жив на АДРЕСА_5. Чи оформляв ОСОБА_6 спадщину після смерті жінки не знає.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що із покійним ОСОБА_6 та покійною ОСОБА_4 перед їх смертю ніхто не жив. Садок позивач посадив вже після їх смерті.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що ОСОБА_4 жила з чоловіком на АДРЕСА_1.

Із наданих суду письмових доказів вбачається наступне.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого виконкомом Копіївської сільської ради Тульчинського району 26.01.2004 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Копіївці тульчинського району.

За заповітом від 28.09.1995 року вона все своє майно заповіла ОСОБА_1

Згідно акту комісії депутатів Копіївської сільської ради від 15.02.2013 року будинком АДРЕСА_2 користується ОСОБА_1 Зі слів сусідів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 користується з 2001 року.

За довідкою від 04.04.2013 року Копіївської сільської ради ОСОБА_4 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом із своїм чоловіком по АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.01.2011 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ це рішення апеляційного суду залишено без змін.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 28.10.2009 року ОСОБА_7 успадкувала земельну ділянку площею 1,94 га після смерті ОСОБА_6

За таким же свідоцтвом від 15.09.2012 року вона же успадкувала житловий будинок з господарським спорудами в сщ.Гуральня Тульчинського району після смерті ОСОБА_6

Рішенням Тульчинського районного суду від 06.07.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 07.04.2016 року вказане рішення залишено без змін.

Згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Копіївської сільської ради 12.07.1989 року житловий АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6

Рішенням Тульчинського районного суду від 12.12.2011 року ОСОБА_1 відмовлено у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2012 року вказане рішення залишено без змін.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст..212 ЦПК України суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_4 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала разом із чоловіком - ОСОБА_6, в сщ.Гуральня Тульчинського району. Позивач на той час проживав разом із дружиною та дітьми в с.Копіївці Тульчинського району.

Це підтверджується як показами позивача, так і показами свідків ОСОБА_13,ОСОБА_14, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 довідкою від 04.04.2013 року Копіївської сільської ради.

Суд вважає недостовірними покази свідків ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12, що позивач на день смерті ОСОБА_4 проживав разом із нею в сщ.Гуральня, оскільки такі свідчення суперечать не тільки свідченням інших свідків, довідці сільської ради, але й свідченням самого позивача.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на час смерті постійно не проживав із спадкодавицею ОСОБА_4,тому факт прийняття ним спадщини не може бути встановлений.

Суд вважає, що допомога у веденні домашнього господарства ( обробіток земельної ділянки та ін.), піклування станом здоров»я, надання допомоги в лікуванні, організація та проведення похорон не може свідчити про факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Виникає воно у день відкриття спадщини.

Порядок реалізації права на спадкування передбачений главою 27 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Ст.1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини шляхом подання заяви про прийняття спадщини якщо спадкоємець не вважається таким, що її прийняв внаслідок постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4Встановлено також, що він не подавав заяви про прийняття спадщини.

Позивач звертався до суду на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, але рішенням суду у цих вимогах йому відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Спадкоємець, що не прийняв спадщину втрачає право на спадщину.

Оскільки ОСОБА_1 втратив право на спадкування, то він не може отримати право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.1223,1268,1269,1270,1272 ЦК України,ст.ст.209,212-215.218,259 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення суду до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: