Справа № 204/5915/15-ц
Провадження № 2/204/205/16
РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2016 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Духневича В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

01 вересня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 230353грн.12коп. за кредитним договором № DZHCAN14020103 від 23.10.2007р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.10.2007р. між позивачем та відповідачем-1 був укладений кредитний договір №DZHCAN14020103. Згідно з договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 42160грн. на термін до 22.10.2014р., а відповідач-1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач-1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач-1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач-1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач-1 станом на 21.06.2016р. має заборгованість - 230353грн.12коп., яка складається з наступного: 36132грн.68коп. - заборгованість за кредитом, 28745грн.04коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2873грн.70коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 151394грн.41коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250грн. - штраф (фіксована частина), 10957грн.29коп. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за договором №DZHCAN14020103 відповідача-1, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем-2 було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором №DZHCAN14020103. Вимога, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов'язання залишена без задоволення.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував про ухвалення судом рішення без його участі.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити, не заперечувала про ухвалення судом рішення без її участі.

Відповідач-2 у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду письмові заперечення проти позову.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

23 жовтня 2007р. між позивачем та відповідачем-1 укладено кредитний договір №DZHCAN14020103 (а.с.10-11).

Вищевказаний договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що сторони на момент підписання договору досягли згоди щодо всіх істотних умов укладеного між ними договору.

Згідно із вищевказаним кредитним договором позивач зобов'язався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 42160грн. на термін до 22.10.2014 р., а відповідач-1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач-1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно із умовами кредитного договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач-1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язання за договором №DZHCAN14020103, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем-1 був укладений договір застави рухомого майна (а.с.106-107).

Відповідно до умов договору застави, відповідач-1 надав позивачу в заставу майно- автомобіль марки Daewoo Matiz, рік випуску 2007, тип транспортного засобу: легковий комбі-В, кузова: НОМЕР_4, обєм двигуна 0,8, державний номер НОМЕР_3.

Вказаний предмет застави належить на праі власності відповідачу-1.

Відповідно до п.15.7.2 договору застави у разі порушення застаодавцем зобовязань за цим договром, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань зі сплати кредиту, відсотків, винагороди, а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет застави.

Згідно із п.15.8. вищезазначеного договору, сторони дійшли згоди, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави.

Відповідно до п.15.9. цього договору у разі звернення стягнення на предмет застави, заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, відсотки, винагороду та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки за порушення зобов'язань за кредитним договором, відшкодування збитків, витрати на утримання та зберігання предмету застави та внесення змін в запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, витрат пов'язаних із зняттям предмету застави з обліку в органі державної реєстрації транспортних засобів; витрати, пов'язані з доставкою предмету застави до місця зберігання (переході майна в заклад), неустойки (штраф, пеню) за порушення зобов'язань заставодавця за цим договором, винагороду за переоформлення предмету застави із закладу в заставу, а також інші витрати понесені у зв'язку з пред'явленням вимоги за кредитним договором та зверненням стягнення на Предмет застави.

Також між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем-2 було укладено договір поруки (а.с.13).

Згідно із п.6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання.

05 липня 2011 року рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача-1 про звернення стягнення на предмет застави задоволені, передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у відповідача-1 належного йому на праві власності заставленого майна - легковий автомобіль марки Daewoo, модель Matiz, 2007р.в. тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова: НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_3, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DZHCAN14020103 від 23.10.2007р. станом на 28.04.2009р. в розмірі 47476грн. 06коп. звернуто стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки Daewoo, модель Matiz, 2007р.в. тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова: НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності відповідачу-1, шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені відповідача-1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. в частині накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб рухомого майна, а саме легкового автомобіля Daewoo, модель Matiz, 2007р.в. тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова: НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності відповідачу-1 скасувані, в іншій частині ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. залишити без змін.

30 грудня 2011 року працівниками відділу служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк», у відповідача-2, було вилучено автомобіль Daewoo Matiz рік випуску 2007, д/н НОМЕР_3, що належить на праві власності відповідачі-1, при вилученні транспортного засобу було складено акт приймання-передачі вищевказаного автомобіля (а.с.63).

25 грудня 2012 року рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», відповідача-1, відповідача-2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DZHCAN14020103 від 23.10.2007р. задоволені частково, стягнуто з відповідача-1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DZHCAN14020103 від 23.10.2007р. у розмірі 86744грн.64коп. та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», відповідача-1, відповідача-2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сума у розмірі 10000грн., а всього заборгованість у розмірі 96744грн.64коп., у тому числі: 35921грн.88коп. - заборгованість за кредитом, 23894грн.02коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2107грн.83коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 29975грн.93коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250грн. - штраф (фіксована частина), 4594грн.98коп. - штраф (процентна складова), вказане заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.120), та 23 квітня 2014 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська позовну заяву за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», відповідача-1, відповідача-2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду (а.с.98).

Позивач зобов'язання за цим договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідачі не надали своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Таким чином, відповідач зобов'язання за вищевказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 21.06.2016р. має заборгованість - 230353грн.12коп., яка складається з наступного: 36132грн.68коп. - заборгованість за кредитом, 28745грн.04коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2873грн.70коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 151394грн.41коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250грн. - штраф (фіксована частина), 10957грн.29коп. - штраф (процентна складова).

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

За змістом ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись порукою.

Відповідно до ст.533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини ч.4 ст.559 ЦК України).

Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову.

Отже, банк, подавши 29 листопада 2012 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська позовну заяву до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Виходячи із вищевикладеного, позивач звернувся до суду з цим позовом в 01.09.2015р. (а.с.2) тобто після припинення строку дії поруки.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості із відповідача-2 (ОСОБА_2.) задоволенню не підлягають.

Представник відповідача-1 подала пояснення з приводу наданої позивачем уточненої позовної заяви, пославшись на сплив строку позовної давності до вимог щодо солідарного стягнення неустойки, а саме штрафу і пені, отже, зазначене пояснення є підтвердженням того, що представник відповідача-1 зробив заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1,5 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.631 ЦК України, передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як випливає з тексту кредитного договору, він був укладений між позивачем та відповідачем-1 23 жовтня 2007 року, беручи до уваги умови кредитного договору, повна оплата відповідачем-1 за основним зобов'язанням мала бути здійснена до 22.10.2014р. включно. 25 грудня 2012 року позивач змінив термін виконання зобов'язання за кредитним договором, наслідком такої зміни стало ухвалення рішення Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська. Таким чином, прострочення виконання зобов'язання за Кредитним договором, а отже і строк позовної давності, починає відлік з 25.12.2012р. Сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 22 жовтня 2014 року. Відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом з серпня 2013 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 01 вересня 2015 року.

За таких обставин перебіг строку позовної давності розпочався 25.12.2012р. та сплинув 25.12.2013р.

Оскільки позовна заява була подана позивачем до суду 01.09.2015 року, а строк позовної давності щодо стягнення неустойки, а саме штрафу і пені сплив 25.12.2013 року, заява представника відповідача-1 про застосування судом позовної давності до спірних правовідносин є частково обґрунтованою.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного, вимоги позивача щодо стягнення неустойки, а саме штрафу і пені задоволенню не підлягають.

Зважаючи на те, що представником позивача частково доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість представником відповідача-1 частково спростовані обставини викладені у позовній заяві та з урахуванням того, що на виконання ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Цивільний позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., і/н НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DZHCAN14020103 від 23.10.2007р. у розмірі 67751(шістдесят сім тисяч сімсот п'ятдесят одна)грн.51коп., яка складається з такого: 36132(тридцять шість тисяч сто тридцять дві)грн.68коп. - заборгованість за кредитом, 28745(двадцять вісім тисяч сімсот сорок п'ять)грн.04коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2873(дві тисячі вісімсот сімдесят три)грн.70коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., і/н НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Тітова