У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гвоздика П.О., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило звернути стягнення на телевізор SONY та холодильник Stinol, що належить ОСОБА_5 на праві власності, а також на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 277,9 кв. м, житловою площею 113,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності. Також просив звернути стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,15 га, яка розташована за цією ж адресою, та виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають у будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк», банк), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 17 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 23 грудня 2010 року. На забезпечення зобов'язань за договором кредиту, 24 грудня 2007 року між ними також було укладено договір застави на належне їй майно, а саме: телевізор кольоровий SONY, діагональ «72», 2006 року випуску та холодильник Stinol, 2006 року випуску. Крім того, 24 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, за яким предметом іпотеки є житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 277,9 кв. м, житловою площею 113,30 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавця на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, утворилась заборгованість, яка станом на 18травня 2009 року становить 7 461,47 доларів США, у зв'язку з чим, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Харківського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2013 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 грудня 2007 року у розмірі 7 461,47 доларів США, що за курсом 7 грн 62 коп. відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 22 травня 2009 року становить 56 856 грн 40 коп., звернуто стягнення на предмет застави: телевізор кольоровий SONY, діагональ «72», 2006 року випуску, та холодильнику Stinol, 2006 року випуску, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу предметів застави від імені ОСОБА_5; житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 277,9 кв. м, житловою площею 113,30 кв. м, із входом в підвал літ «а», тамбуром літ. «а», ганком літ. «а2», підвалом літ «пд.», літньою кухнею літ. «Б», сараєм літ. «В», душем літ. «Г», вбиральнею літ. «Д», вигрібною ямою літ. «Е», колонкою літ. «к», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 26 липня 2007 року, виданого на підставі рішення Виконкому Роганської селищної ради від 17 серпня 2006 року № 222 та зареєстрованим 13 серпня 2007 року комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», та є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 24 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселено відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаному житловому будинку, зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України Харківського району Харківської області, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 квітня 2015 року рішення районного суду скасовано в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1, та в частині виселення відповідача та інших осіб, зухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив того, що позичальник ОСОБА_5 порушила умови кредитного договору, допустила заборгованість, що згідно зі ст. 20 Закону України «Про заставу» є підставою для звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на житловий будинок, апеляційний суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутній договір іпотеки, укладений між ОСОБА_6 та банком, за яким іпотекодавець поручився за виконання зобов'язання ОСОБА_5 за кредитним договором. За договором іпотеки, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_6 передав в іпотеку банку нерухоме майно в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 При цьому, суд відхилив доводи представника позивача про те, що зазначення в договорі іпотеки іншої особи замість ОСОБА_5 є технічною помилкою, з урахуванням того, що ОСОБА_6 укладення такого договору заперечує.

Також апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_5, 18 грудня 2014 року добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 856 грн 40 коп.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що районним судом не зазначено, яких саме осіб слід виселити із житлового будинку та чи залучалися ці особи до участі у справі.

Повністю погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі кредитного договору від 24 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», позичальник отримала кредит у сумі 10 000 доларів США зі сплатою 17,00 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 грудня 2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 24 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір застави, за умовами якого остання передала в заставу банку належне їй майно, а саме: телевізор кольоровий SONY, діагональ 72, 2006 року випуску, та холодильник Stinol, 2006 року випуску.

Крім того, 24 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку належний йому житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 277,9 кв. м, житловою площею 113,30 кв. м, розташований по АДРЕСА_1.

В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов'язань, внаслідок чого, станом на 18 травня 2009 року заборгованість по ньому становить 7 461,47 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 56 856 грн 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 18 Закону України «Про іпотеку» визначені істотні умови, які має містити іпотечний договір, зокрема: зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка поширюється і на суд апеляційної інстанції, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд послався на відсутність договору іпотеки, укладеного на забезпечення виконання основного зобов'язання ОСОБА_5 за кредитним договором від 24 грудня 2007 року, оскільки за договором, який міститься у матеріалах справи, ОСОБА_6, передав в іпотеку банку нерухоме майно на забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - ОСОБА_7

Разом з тим, у пункті 2 договору іпотеки від 24 грудня 2007 року чітко зазначено, що даним договором забезпечується виконання зобов'язань, які випливають з кредитної угоди від 24 грудня 2007 року № 108285-SOGL, зміст та розмір основного зобов'язання, номер карткового рахунку, відкритого для позичальника ОСОБА_5

При цьому, пославшись на те, що ОСОБА_6 заперечує укладення договору іпотеки на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором, суд апеляційної інстанції у порушенням вимог ст. 303 ЦПК України фактично усунувся від виконання своїх процесуальних повноважень та обов'язків, не виконав вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 07 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
П.О. Гвоздик
О.В. Умнова
І.М. Фаловська