Справа № 749/556/15-ц
Номер провадження 2/749/7/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Чигвінцева М.С.

за участі секретаря Скорої Л.О., Зорко М.В.

позивача відповідача ОСОБА_1

представника позивача відповідача ОСОБА_2

відповідача позивача ОСОБА_3

представника відповідача позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

До Щорського районного суду Чернігівської області звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та ОСОБА_3 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги ОСОБА_5 мотивує наступним.

ОСОБА_1І проживає у житловому будинку № 17 по вулиці К.Маркса у м. Сновськ ( Щорс) Чернігівської області на земельній ділянці площею 0,0919 га, яку вона придбала 1.04.2009 року за договором купівлі-продажу.

По сусідству з нею у житловому будинку № 28 по вулиці Гомельській, проживає відповідач ОСОБА_3.

Їхні земельні ділянки з відповідачем розділені бетонним парканом, який відповідач встановив, ще до придбання нею земельної ділянки.

До 09 травня 2015 року позивачка використовувала свою земельну ділянку згідно її цільового призначення. Жодної претензії щодо її права власності на земельну ділянку відповідач не пред'являв. Крім того вони з відповідачем знаходилися в гарних стосунках. Чоловік ОСОБА_1 допомагав весь час відповідачу в ремонті його будівлі. 09 травня 2015 року вона помітила як відповідач розібрав свій паркан та сокирою почав викорчовувати її дерева в куті між земельними ділянками зі сторони 5.10 і 6.20 (кадастрового плану).

Вимагав повернути йому у володіння зазначену земельну ділянку. Намагався встановити паркан уже на її земельній ділянці. З цього приводу з відповідачем у позивачки виникла сварка, вона змушена була звернутися з заявою до Щорського РВ УМВС України в Чернігівській області. Після проведеної перевірки для захисту її прав було рекомендовано звернутися до суду.

На підставі вищевикладеного просить усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод у володінні, користуванні та розпоряджанні земельною ділянкою позивачки.

ОСОБА_3 мотивує свої вимоги наступним.

Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, являються незаконними, безпідставними та необгрунтованими, а тому необхідно відмовити їй в задоволенні цього позову в повному обсязі, з наступних підстав:

За вказаною адресою відповідач проживає з 2005 року, користується та розпоряджається земельною ділянкою загальною площею 0,14 га, яка була виділена згідно рішення Щорської міської ради Чернігівської області від 12 серпня 2005 року.

06 травня 2015 року ОСОБА_3 встановив одну секцію паркана, огородивши всю належну йому територію.

09 травня 2015 року позивачка без згоди ОСОБА_3 демонтувала цю секцію і накидала на його частину земельної ділянки сміття, повідомивши при цьому, що це її територія.

Згідно рішення Щорської міської ради Щорського р - ну Чернігівської області від 12 серпня 2005 року - ОСОБА_3 видано державні акти на право власності на земельну ділянку в м. Щорсі по вул.. Гомельській, № 28 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0403 га.

Спільні межі земельних ділянок позивача та ОСОБА_3, а також його меж з іншим суміжним власником - Управлінням праці та соціального захисту населення встановлені у відповідності до вимог закону, і їх факт використання відповідає тим межовим знакам, що були встановлені під відведення земельних ділянок в натурі.

При підготовці технічної документації по виготовленню державного акту на право приватної власності на земельну ділянку по вул.. Гомельській, № 28 в м. Щорсі були встановлені та погоджені межі земельних ділянок землевласниками суміжних земельних ділянок: ОСОБА_6, начальником Щорського управління праці та соціального захисту населення, ОСОБА_7, власником житлового будинку по вул.. К. Маркса, 17 (в подальшому це будинок був придбаний Матусевич, потім Кожеровою, а потім ОСОБА_1 і ОСОБА_8, начальником ЖЕД, та ОСОБА_9, архітектором району. Вказані акти встановлення і погодження меж земельної ділянки датовані 22 липня 2003 року.

Для ведення особистого селянського господарства, для будівництва та обслуговування житлового будинку виготовлено кадастровий план земельної ділянки і погоджено зі спеціалістом райземвідділу, який відповідальний за присвоєння кадастрових номерів.

До видачі державних актів на земельну ділянку також було проведено обмір та привязки меж земельної ділянки по вул.. Гомельській, № 28 в м. ІЦорсі ще 22 липня 2003 року.

Всі Державні акти на право власності на земельну ділянку по вул., ОСОБА_10. 17 в м. Щорсі з 2005 року (з моменту його заселення в будинок по вул.. Гомельській, 28 в м. Щорсі) є не дійсними, оскільки згоди як землекористувача він не надавав.

25 березня 2015 року було проведено обстеження земельної ділянки по вул.. Гомельській, 28 по заяві ОСОБА_3 щодо відповідності межі, що проходить між земельними ділянками по вул.. Гомельській, 28 та вул.. К.Маркса, 17 в м. Щорс згідно Державного акту на землю.

За результатами порівняння лінійних промірів кадастрових планів та Державних актів на право власності на земельні ділянки суміжних землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1, та проведених на місцевості замірів по існуючій межі земельної ділянки по вул.. Гомельська, 28, комісія передбачає. що при виконанні робіт при приватизації земельних ділянок по вул. Гомельській, 28 та ОСОБА_10, 17 земельна ділянка (вугол між земельними ділянками зі сторони 5.10 та 6.20) помилково включений до меж земельної ділянки пол. вул.. Гомельській, 28 та земельної ділянки по вул.. К.Маркса. 17.

Для остаточного визначення меж земельних ділянок на місцевості комісія пропонувала ОСОБА_3 звернутися до землевпорядної організації для виконання робіт по встановленню меж. В квітні 2015 року відповідач звертався в землевпорядну організацію АЗІМУТ і йому було розяснено, що довжина межі згідно Державного акту становить 10,48 м, а фактично - лише 8 м, не вистачає 2,40 м.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_1 спричинила йому як матеріальну, так і моральну шкоду.

На підставі вищевикладеного просить в позові ОСОБА_1 «Про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою» до ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі, зобовязати ОСОБА_1 повернути йому самовільно зайняту земельну ділянку розміром 2,40 м та встановити на місце частину паркану, яку вона без дозволу демонтувала, зобовязати ОСОБА_1 з земельної ділянки ОСОБА_3 прибрати будівельний матеріал - цеглу, шлакоблоки, стружку.

В судовому засіданні позивач, представник позивача свої позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. В зустрічному позові відповідача просили відмовити в повному обсязі.

Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі. Просили позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями № 17 по вулиці К.Маркса у м. Сновськ ( Щорс) Чернігівської області, що підтверджується копією договору купівлі продажу від 01.04.2009 року.( а.с. 20).

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Сновськ (Щорс) вул. К. Маркса 17, Чернігівської області, площею 0,0919 га що підтверджується копією договору купівлі продажу від 01.04.2009 року. ( а.с. 23).

Рішенням Щорської міської ради Щорського району Чернігівської області від 12.08.2005 року було видано ОСОБА_3 державні акти на право власності на земельні ділянки в м. Щорс по вул. Гомельській 28 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,1000 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0400 га. ( а.с. 58).

25.03.2015 року було проведено обстеження земельної ділянки по вул. Гомельська 28 по заяві ОСОБА_3 щодо невідповідності межі, що проходить між земельними ділянками по вул. Гомельська 28 та вул. К. Маркса 17 в м. Сновськ (Щорс) згідно державного акту на землю. Для остатоточного визначення меж земельних ділянок на місцевості ОСОБА_3 було запропоновано звернутись до землевпорядної організації для виконання робіт по встановленню меж, що підтверджується копією акту обстеженя меж земельних ділянок від 25.03.2015 року ( а.с. 10).

Згідно копії абрису обміру та привязки меж земельної ділянки було проведено обмір та привязки меж земельної ділянки по вул.. Гомельській, № 28 в м. Сновськ (ІЦорс) ( а.с. 61).

12.01.2016 року за клопотанням ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 було призначено по справі судову земельно- технічну експертизу. ( а.с. 141).

У вересні 2016 року на адресу суду надійшло клопотання експерта про неможливість надання висновку експерта у звязку із заявою платника про повернення грошових коштів, які були ним сплачені для виконання даної експертизи.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 16.11.2016 року було зобовязано Київський науково дослідний інститут судових експертиз повернути ОСОБА_3 сплачену ним суму вартості судової експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

В ч.1 ст.319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст.373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Як вбачається з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст.213 ЦПК). Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1І не було доведено та не надано доказів того, що ОСОБА_3 чинить перешкоди їй у користуванні земельною ділянкою.

ОСОБА_3 в судовому засіданні не надав жодних доказів того, що ОСОБА_1 було накидано на його земельну ділянку будівельний матеріал.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог як позивача відповідача ОСОБА_1 так і відповідача позивача ОСОБА_3, а тому задоволенні позовів необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11,60, 88, 213, 215,218 ЦПК України, ст.ст. 152, 158 ЗК України, ст. 317, 319, 373, 391 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобовязання ОСОБА_3 не чинити прешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 земельною ділянкою відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.С. Чигвінцев