УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області, про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води таким, що порушує права споживачів та не відповідає вимогам діючого законодавства, зобов'язання привести цей договір до вимог діючого законодавства, визнання безпідставним надання довідки про реєстрацію осіб при укладанні договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, зобов'язання забезпечити розробку проектів для залучення коштів для цільових програм міста Миколаєва, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі - ПАТ «МТЕЦ») про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води таким, що порушує права споживачів та не відповідає вимогам діючого законодавства, зобов'язання привести цей договір до вимог діючого законодавства, визнання безпідставним надання довідки про реєстрацію осіб при укладанні договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, зобов'язання забезпечити розробку проектів для залучення коштів для цільових програм міста Миколаєва.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2015 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про зобов'язання забезпечити розробку проектів для залучення коштів для цільових програм міста Миколаєва.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є власником та проживає в квартирі АДРЕСА_1.

03 грудня 2014 року відповідач надав їй договір від 22 жовтня 2014 року про надання послуг з централізованого опалення, який розроблений в стандартному вигляді для всіх абонентів.

Ознайомившись з цим договором, позивач вважає, що він суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема не відображає положень п. 2, п. п. 3, 4 ст. 21, п. 2, п. п. 4, п. п. 6 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 634 ЦК України. Крім того, всупереч вимогам п. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», у договорі не надана відповідна інформація щодо складових тарифу на виробництво, транспортування, споживання теплоносія; не вказані точки розподілу системи між виконавцем та споживачем у квартирі; не вказаний розподіл повноважень між ЖЕКом та МТЕЦ, не вказано як гарантується правдивість даних про початок та закінчення опалюваних періодів у будинку позивача, введена інформація про послуги, які не надаються відповідачем, а саме, в її будинку відсутня мережа гарячої води, а відповідач зазначає у договорі умови постачання такої води, також в договір включені умови, які є несправедливими, а саме: обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) у разі повного або часткового не виконання чи неналежного виконання договірних зобов'язань; установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, нечіткі або двозначні положення договору із споживачем тлумачаться на користь споживачів, що суперечить вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»

Відповідач відмовляється внести корективи до договору у відповідності з діючим законодавством.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд: визнати таким, що порушує права споживачів та не відповідає вимогам діючого законодавства договір № 675018 про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води від 22 жовтня 2014 року, наданий їй відповідачем 03 грудня 2014 року для підписання; зобов'язати відповідача привести у відповідність до вимог діючого законодавства договір приєднання та назвати його для будинків, які не мають гарячого водопостачання; визнати безпідставною вимогу відповідача щодо надання споживачем довідки по формі № 3 при укладенні вказаного договору.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «МТЕЦ» розглянути зауваження до договору № 675018 від 22 жовтня 2014 року та його укладення на умовах, передбачених типовим договором, забезпечивши таким шляхом порушене право ОСОБА_4

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено у справі нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі нове судове рішення про відмову в позові, апеляційний суд встановив, що позивачем не заявлялася позовна вимога про зобов'язання ПАТ «МТЕЦ» розглянути зауваження до договору № 675018 від 22 жовтня 2014 року та його укладення на умовах, передбачених типовим договором, забезпечивши таким шляхом порушене право ОСОБА_4, а тому, суд першої інстанції, задовольняючи позов у обраний ним спосіб, вийшов за межі позовних вимог, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України. За правилами п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, таке рішення суду першої інстанції апеляційним судом було скасовано з ухваленням по справі нового рішення по суті позовних вимог.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а. с. 110-113).

Позивач зареєстрована та проживає у вказаній квартирі та отримує послуги з теплопостачання (а. с. 9).

Користуючись послугами з теплопостачання, ОСОБА_4 відмовилась підписати договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання від 01 жовтня 2009 року між нею та ПАТ «МТЕЦ».

Крім того, позивач неодноразово надсилала відповідачу чисельні вимоги, протоколи узгодження, претензії стосовно внесення змін до запропонованого договору (а. с. 6).

З відповідей відповідача, які наданні на звернення ОСОБА_4, вбачається, що їй неодноразово роз'яснювалось про правову природу договору на постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання для населення, зокрема, що зазначений договір є договором приєднання, який відповідає вимогам типового договору, у зв'язку з чим, відсутнє право змінювати ті чи інші умови договору відносно різних споживачів (а. с. 32, 33, 34, 47,49, 97, 98-99).

За приписами ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту, тобто типовому договору про надання послуг з централізованої опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2009 року № 933).

За своєю правовою суттю запропонований відповідачем договір є договором приєднання, оскільки відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що запропонований відповідачем договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води від 22 жовтня 2014 року відповідає по формі та змісту типовому договору, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2009 року № 933).

Доводи позивача, що відповідачем в договорі зазначена інформація про послуги, які не надаються відповідачем, зокрема, постачання гарячої води, апеляційним судом не взято до уваги, оскільки таке зазначення будь-яким чином права позивача, як споживача, не порушує, а твердження останньої, що внаслідок цього відповідач має матеріальні вигоди та переслідує якісь інші цілі, є припущенням і підтверджено будь-якими доказами.

Відповідно до ст. 649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Апеляційний суд встановив, що позивач не оспорює обставини невідповідності запропонованого відповідачем договору типовому договору, однак стверджує, що вказаний договір не відповідає вимогам закону, водночас, позивач не оскаржувала нормативно-правовий акт, за яким затверджено форму та зміст типового договору.

Позовні вимоги щодо визнання таким, що порушує права споживачів та не відповідає вимогам діючого законодавства, договору № 675018 ПАТ «МТЕЦ» про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води від 22 жовтня 2014 року; зобов'язання відповідача привести у відповідність до вимог діючого законодавства договір приєднання та назвати його для будинків, які не мають гарячого водопостачання, на переконання апеляційного суду є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки запропонований відповідачем договір може бути змінений лише у випадку набрання чинності законодавчим актом, який інакше буде регулювати правовідносини між сторіонами.

Щодо позовних вимог про визнання безпідставним вимог про надання споживачем довідки по формі № 3 при укладенні вказаного договору, то ці позовні вимоги апеляційний суд визнав недоведеними, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач взагалі вимагав таку довідку неї.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська