Справа №461/1702/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Котельви К.О.,

при секретарі Білоус М.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Безеги Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», в якому просить визнати поруку, що виникла на підставі договору поруки №232889 від 07.10.2008 р., укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 припиненою з 25.05.2009 року, мотивуючи позов тим, що 07 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до умов Кредитного договору. Банк зобов'язується надати ОСОБА_4 однією сумою, а ОСОБА_4 зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит в сумі 17 000,00 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених Кредитним договором. За використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 15,50% річних. Додатком №2 до Кредитного договору від 07 жовтня 2008 року встановлено Графік повернення кредиту. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_4 за Кредитним договором №0, між Банком та ОСОБА_3, було укладено Договір поруки №232889 від 07 жовтня 2008 року, відповідно до якого, він зобов'язався відповідати перед Банком за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань, що виникли з Кредитного договору в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.У зв'язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору Позичальником, 11.07.2014 р. ПАТ «УкрСиббанк» було подано позовну заяву до Сихівського районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_6 заборгованості за Кредитним договором. Вважаю, що на момент пред'явлення Банком позову про стягнення з нього, як з поручителя, заборгованості за Кредитним договором, порука була припинена, що унеможливлює проведення стягнення Банком з нього, як з солідарного боржника, суми заявленої в позові. Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості 25.05.2009 року процентна ставка була збільшена до 31% річних без укладення додаткової угоди. Припинення поруки пов'язане, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Банк не мав права збільшувані проценту ставку без у кладення додаткової угоди, що призвело до збільшення обсягу відповідальності Поручителя. Оскільки Банк не уклав додаткової угоди про збільшення процентної ставки, зробивше це самовільно, вийшовши за межі умов Кредитного договору та Договору поруки, порука за Кредитним договором №0 припинилася з 25.05.2009 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав внесений позов, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлені факти та відповідні таким правовідносини.

07 жовтня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту.

Згідно п.1.1.1 Кредитного договору позичальник засвідчив що він погоджується з пропозицією банку надати кредит на умовах викладених в кредитному договорі та Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування банку, які згідно п.3.1 є невід'ємною частиною кредитного договору.

Згідно п.3.1 Договору Позичальник підтвердив що на дату підписання Кредитного договору він погоджується з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування банку, які є невід'ємною частиною кредитного договору.

Крім того самі Правила споживчого кредитування банку, які детально регламентують умови кредитування банком опубліковані для публічного ознайомлення у виданні «Голос України» від 30 серпня 2008 року (копія публікації додається).

Згідно п.1.2.9 Кредитного договору сторони узгодили що за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється в розмірі 15,50% річних.

Згідно п.1 Правил за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі, визначеному в Договорі. Сторони погоджуються, що згідно з умовами Правил, може бути встановлений інший розмір процентної ставки, при цьому додаткова угода до Договору не укладається. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, встановлених Кредитним договором, між ОСОБА_3 (Поручитель) та АТ «УкрСиббанк» 07 жовтня 2008 р. було укладено Договір поруки № 232889 (надалі - Договір поруки), умовами якого передбачено, що поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за невиконання Позичальником усіх його зобов'язань, що виникли з Кредитного договору № від 07 жовтня 2008 року.

Пунктом 1.1. договору поруки, передбачено, що Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання Боржником усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Так, згідно умов п. 1.2 договору поруки поручителю добре відомі усі умови Основного договору (договору про надання споживчого кредиту), у тому числі умови якими визначено розмір процентної ставки, можливість зміни процентної ставки у випадках передбачених кредитним договором.

П. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ передбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК підставою для припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобов'язання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується.

На зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається, і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі № 6-20цс11 від 21 травня 2012 р., збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Також у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-69цс11 зазначено, що збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним

Враховуючи що як видно з довідки розрахунку що додавався позивачем до позовної заяви, зміни відсоткової ставки, відносно умов узгоджених сторонами в кредитному договорі, не відбулося, а саме на строкову кредитну заборгованість відповідно до п.1.2.9 кредитного договору нараховувалась відсоткова ставка в розмірі 15.5 % річних, а до простроченої кредитної заборгованості відповідно до умов кредитного договору та п.1.3.1 Правил-подвійна відсоткова ставка в розмірі 31%, те що дані умови були обумовлені сторонами перед підписанням кредитного договору, а поручитель поручився за їх виконання, твердження позивача що відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, права позивача, при укладенні та виконанні вищезазначеного договору порушені не були, оспорюваний договір відповідає вимогам законодавства України, жодних порушень законодавства при укладенні та виконанні договору відповідачем не допущено та судом не встановлено, а тому суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог та вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3-11,88,212-215, 224-228 ЦПК України,суд,

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати за подачу позову віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.О. Котельва