Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2016 Справа №607/14788/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М.Братасюка

за участю секретаря О.І. Чичкевич

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до державного підприємства «Укрветсанзавод» про поновлення на роботі та стягнення заподіяної моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до державного підприємства «Укрветсанзавод» про поновлення на роботі на посаді директора Тернопільської філії державного підприємства «Укрветсанзавод», стягнення заподіяної моральної шкоди в сумі 50 000 гривень та 210 776, 13 гривень невиплаченої заробітної плати, й в обгурнутвання позовних вимог посилається на ту обставину, що його відповідачем 27.06.2013 року, без відома самого позивача, незаконно звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України, начебто за власним бажанням ОСОБА_1, що мало вираження у складеній заяві про звільнення з роботи, датованої 26.04.2013 року.

Позивач зазначає, що при прийнятті його на роботу керівником Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» в порядку переведення з ДП «Тернопільський ветсанзавод» в березні 2013 року, одночасно від нього було відібрано заяву про звільнення з роботи з написанням позивачем власноручно «за власним бажанням», однак без зазначення дати звільнення, а відтак ніяких заяв про звільнення з роботи 26.06.2013 року він на імя виконуючого обовязків керівника ДП «Укрветсанзавод» не подавав, а відомості щодо дати складання заяви (рукописний текст) писалися не позивачем, тобто жодного волевиявлення на звільнення з роботи за власним бажанням 26.06.2013 року, ОСОБА_1 не висловлював, і узагалі дізнався про звільнення випадково, в січні 2015 року.

Незаконним звільненням, як зазначає позивач, поза його волею, його честь та гідність було принижено, заподіяно глибоких моральної страждань, які він оцінює в 50 000 гривень.

В судовому засіданні 17.09.2015 року, позивач усно уточнив позовні вимоги обмежившись виключно вимогами про поновлення на роботі на посаді директора Тернопільської філії державного підприємства «Укрветсанзавод», стягнення заподіяної моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, усно зазначивши що не наполягає на стягненні 210 776, 13 гривень невиплаченої заробітної плати, оскільки дана вимога розглядається судом в іншому провадженні за його позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні подали письмові заперечення проти позову, в задоволенні решти позовних вимог просять відмовити за безпідставністю, пояснивши, що звільнення позивача за ст. 38 КЗпП України було здійснено роботодавцем з дотриманням усіх вимог закону та відповідно волевиявлення самого позивача.

Заслухавши пояснення сторін, всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши докази у справ, судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.10.2012 № 1147 «Деякі питання вдосконалення роботи підприємств, діяльність яких пов'язана з утилізацією та переробкою відходів тваринного походження, неякісних харчових продуктів та продовольчої сировини» Державний концерн «Укрветсанзавод» було ліквідовано/

Згідно з п. З Постанови наказом Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 17.12.2012 № 446 «Про утворення державного підприємства «Укрветсанзавод» було утворено державне підприємство «Укрветсанзавод».

Шляхом реорганізації, на підставі п. З Постанови та наказу Державної ветеринарної та гітосанітарної служби України від 17.12.2012 № 447 «Про реорганізацію державних підприємств» до державного підприємства «Укрветсанзавод» було приєднано Державне підприємство «Тернопільський державний завод по виробництву м'ясо-кісткового борошна Ветсанзавод», згідно з додатком 1 до наказу Держветфітослужби від 17.12.2012 № 447 .

Згідно наказу державного підприємства «Укрветсанзавод» від 18.03.2013 № 15-К/13 «Про прийняття на роботу ОСОБА_1В.» Позивача у порядку переведення з державного підприємства «Тернопільський державний завод по виробництву м'ясо-кісткового борошна Ветсанзавод» на посаду директора Тернопільського філіалу державного підприємства " Укрветсанзавод». Підставою для прийняття була власноручно написана заява Позивача від 13.03.2013 р.

У зв'язку з ліквідацією Державного концерну «Укрветсанзавод», Роботодавця за контрактом з директором державного підприємства «Тернопільський державний завод по виробництву м'ясо-кісткового борошна «Ветсанзавод» від 21.11.2011 р., контракт, наданий Позивачем до позовної заяви припинив свою дію з ліквідацією концерну і не застосовується до його трудових відносин з Державним підприємством «Укрветсанзавод» - тобто з березня 2013 року ОСОБА_1 працював директором Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод», за безстроковим трудовим договором.

Наказом державного підприємства «Укрветсанзавод» від 27.06.2013 № 51-К/13 «Про припинення трудового договору ОСОБА_1В.» Позивача було звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Підставою для звільнення була власноручно написана заява Позивача від 26.06.2013 р.

В судовому засіданні позивач та його представник зазначили, що при прийнятті його на роботу керівником Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» в порядку переведення з ДП «Тернопільський ветсанзавод» в березні 2013 року, одночасно від нього було відібрано заяву про звільнення з роботи з написанням позивачем власноручно «за власним бажанням», однак без зазначення дати звільнення, а відтак ніяких заяв про звільнення з роботи 26.06.2013 року він на імя виконуючого обовязків керівника ДП «Укрветсанзавод» не подавав, а відомості щодо дати складання заяви (рукописний текст) писалися не позивачем, тобто жодного волевиявлення на звільнення з роботи за власним бажанням 26.06.2013 року, ОСОБА_1 не висловлював, і узагалі дізнався про звільнення випадково, в січні 2015 року.

За клопотанням позивача, з метою встановлення фактів черговості виконання рукописної частини тексту заяви про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 27.06.2013 року за його заявою від 26.06.2013 року, та взагалі встановлення факту чи ОСОБА_1. складалася заява про звільнення з роботи від 26.06.2013 року, судом призначалася судова експертиза, виконання якої було доручено експертам Тернопільського відділення КНДІСЕ.

Висновком експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ від 10.06.2016 року за №212/213/15-22, за результатами проведення судової почеркознавчої та судової технічної експертиз було встановлено, що ознак того, що рукописний текст заяви в частині дати 27 червня 20013 року. з якої ОСОБА_1 було звільнено з роботи, виконано пізніше ніж решту рукописного тексту документу, не виявлено. Також експерт встановив, що всю рукописну частину тексту заяви про звільнення ОСОБА_1 з роботи. Виконано однією особою. При цьому підпис у графі «з наказом ознайомлений ОСОБА_1В.» наказу №51 від 27.06.2013 року, виконано саме ОСОБА_1

Що ж до поставлених судом питань про черговість виконання рукописної частини заяви про звільнення ОСОБА_1 з роботи від 26.06.2013 року, та чи одночасно виконано весь рукописний текст в згадуваній заяві - то хоча у висновку експерт зазначив про відсутність на відділенні необхідного обладнання, однак як зазначив у висновку та будучи допитаним в судовому засіданні традиційними методами технічного дослідження документів, не було виявлено ознак, які б свідчили про виконня різних фрагментів рукописного тексту із значним розривом в часі (іншого відтінку барвної речовини, іншого пишучого пристрою, тощо).

Окремо суд наголошує, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що в липні серпні 2013 року позивач ОСОБА_1 передав свідку, як виконувачу обовязків Тернопільської філії, печатку філії та документацію за актом приймання передачі, і позивач завідомо був обізнаний про звільнення його з посади директора філії.

Також хоча допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що загалом, при переведенні працівників на Тернопільську філію, одночасно з заявами про переведення писалися заяви про звільнення з роботи без зазначення дати, однак щодо безпосередньо ситуації з ОСОБА_6, свідку жодних обставин написання заяви від 26.06.2013 року невідомо.

Згідно ст. 38 КЗпП України, якщо трудовий договір укладено на невизначений строк, працівник має право в будь-який час розірвати його. При цьому ст. 38 КЗпПзобов'язує власника звільнити працівника в строки, про які просить сам працівник.

Жодними належними та допустимими доказами позивач не довів примус власником до звільнення його (ОСОБА_1В.) за власним бажанням з просади керівника Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» 27.06.2013 року, як і не довів тієї обставини, що - при прийнятті його на роботу керівником Тернопільської філії ДП «Укрветсанзавод» в порядку переведення з ДП «Тернопільський ветсанзавод» в березні 2013 року, одночасно від нього було відібрано заяву про звільнення з роботи з написанням позивачем власноручно «за власним бажанням», однак без зазначення дати звільнення, а відтак ніяких заяв про звільнення з роботи 26.06.2013 року він на імя виконуючого обовязків керівника ДП «Укрветсанзавод» не подавав, а відомості щодо дати складання заяви (рукописний текст) писалися не позивачем, тобто жодного волевиявлення на звільнення з роботи за власним бажанням 26.06.2013 року, ОСОБА_1 не висловлював; також позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди начебто незаконним звільненням.

Відтак системний аналіз наданих сторонами доказів дозволяє суду зробити висновок про безпідставність вимог позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.. 3, 10, 11, 60, 212 ЦПК України, ст.ст. 38 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року із змінами та доповненнями, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до державного підприємства «Укрветсанзавод» про поновлення на роботі на посаді директора Тернопільської філії державного підприємства «Укрветсанзавод» та стягнення заподіяної моральної шкоди в сумі 50 000 гривень - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий суддяОСОБА_7