Справа № 415/1339/16-ц
Провадження № 2/415/717/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.09.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.

при секретарі Тимофієвої О. В.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лисичанськ справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

30.03.2016року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 24.01.2006 року стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх доходів, щомісячно, починаючи з 03.01.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із зміною матеріального становища, оскільки на даний час позивач не працює, а його дохід має нерегулярний, мінливий характер, просив змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку шляхом зміни способу стягнення аліментів та стягнути з нього аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 450,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала і суду пояснила, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на користь дочки, має заборгованість біля 30 тис. гривень. Офіційно не працює, хоча фізично здоровий, на обліку в центі зайнятості не знаходиться, проживає в сільській місцевості та займається особистим сільськогосподарським хазяйством, придбав машину, яку зареєстрував на сторонню особу. Дитині ні якої допомоги не надає, інколи перечислює по 300 грн., ні на дні народження, ні на інші свята дитину не вітає, не допомагає в підготовці дитини до школи. Дитина хворіє, потребує лікування. Батьки позивача є пенсіонерами і отримують пенсію, тобто мають джерело існування. Вона на теперішній час не працює, має новонароджену дитину. Вважає, що позивач не бажає офіційно працювати, приховує свої неофіційні доходи з метою не платити аліменти на утримання дитини. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обовязок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201).

Відповідно до п.1ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру...».

Судом встановлено, що відповідно до рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 24.01.2006 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх доходів, щомісячно, починаючи з 03.01.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4).

Відповідно до відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, у відношенні ОСОБА_2 відсутня інформація про доходи. (а.с. 6).

З довідки № 22/2-1437 від 26.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 на обліку в Новопсковському районному центрі зайнятості як безробітний станом на 26.07.2016 не перебуває (а.с. 41).

Згідно до повідомлення Новопсковського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 2325 від 31.08.2016 року, станом на 01.09.2016 року ОСОБА_2 маає заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 аліменти в розмірі 26514,36грн. (а.с. 59).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статтей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтей 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, якими врегульовано обов'язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Позивач не навів доказів зміни матеріального стану, а саме не надав трудову книжку з якої б вбачалось, що на час стягнення аліментів позивач працював, а у подальшому був звільнений з роботи.

Як вбачається з рішення Новопсковського районного суду від 24.01.2006 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, позивач на той час не працював, що відображено в рішенні суду від 24.01.2006 року.

Суду таким чином незрозуміло, як змінився матеріальний стан позивача, якщо він як на час винесення рішення Новопсковського районного суду і на теперішній час не працював і продовжує не працювати. (а.с.4).

Не працевлаштування позивача саме по собі не є підставою для зміни способу стягнення та зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не знаходиться на обліку в Новопсковському районному центі занятості, що надає суду підстави для висновку, що позивач не намагається працевлаштуватися, а отримує невраховані доходи.

В своїй позовній заяві позивач не зазначив, яку нестабільну суму доходу він має щомісячно і чому саме розмір аліментів 450 грн. вважає можливим сплачувати, на скільки у загальному підсумку витрати позивача на сплату аліментів перебільшують розмір його доходів.

В своїй позовній заяві позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він свої нерегулярні доходи тратить на придбання їжі, ліків та одягу для своїх батьків, які є непрацездатними-пенсіонерами.

Суд критично відноситься до даних доказів, так як батьки позивача мають пенсію, тобто самостійних дохід і позивачем не надано доказів потреб батьків в матеріальні допомозі понад отриманої пенсії..

Позивачем не надано доказів, що він є єдиною дитиною в родині, яка має обовязок надавати матеріальну допомогу батькам, які досягли похилого віку і потребують такої допомоги.

А разом з тим дочка позивача також потребує їжі, одежі та ліків, якими позивач її не забезпечує.

Також позивачем не надано доказів зміни його сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів.

Позивач не надав жодних доказів надання додатково допомоги дочці у вигляді кишенькових коштів, придбання продуктів харчування, допомоги на лікування, подарунків на свята.

Навпаки, позивач не сплачує своєчасно та в повному обсязі аліменти, про що свідчить довідка Новопсковського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 2325 від 31.08.2016 року, де вказано, що станом на 01.09.2016 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 26514,36грн.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни розміру аліментів, вважає недоведеним погіршення матеріального становища платника аліментів.

Керуючись ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 10,60 ЦПК України, ст.ст.180,182, 183,192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. за такими реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у м. Лисичанську Луганської області, код ОКПО отримувача 37800278, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, рахунок 0051, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу Лисичанський міський суд Луганської області, .

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані головуючим у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12.09.2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - головуючий: С.Л.Бойко