Справа № 309/2360/16-ц
Провадження № 2/309/1324/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого- судді Савицького С. А.

при секретарі Росоха В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору.

Позовні вимоги позивачем вмотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на майно, йому було роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок неможливо, оскільки він зареєстрований як власність колгоспного двору, головою якого був його батько, при цьому у свідоцтві не перераховані усі члени колгоспного двору та не визначені їх частки. Свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у зв'язку з прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991 року.

Оскільки батько позивача був членом колгоспного двору, 22.03.1989 р. виконкомом Хустської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_3 Житловий будинок було зареєстровано в Хустському БТІ на праві власності за колгоспним двором, головою якого являвся ОСОБА_3 Будинок зареєстровано в Хустському БТІ та записаний в реєстрову книгу №3, реєстровий № 326.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, яка діяла до 16.12.1993 року, колгоспний двір - це сімейно-трудове об»єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.123 ч.2 цього кодексу, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівних часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року з прийняттям ЗУ «Про власність». Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору.

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на житловий будинок, яку позивач прийняв як спадкоємець за законом. Сестра позивача ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини за померлим батьком на користь позивача ОСОБА_1

Позивач просить суд визнати таким, що втратило чинність у зв»язку з припиненням колгоспних дворів, свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, виданого виконкомом Хустської ради народних депутатів 22.03.1989 року на майно колгоспного двору, головою якого являвся ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився. На адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_4 про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку, передбаченому ст. ст. 158, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, без фіксування судового процесу і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

З'ясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22.03.1989 року, виданого виконавчим комітетом Хустської районної ради народних депутатів, батько позивача ОСОБА_3 являвся головою колгоспного двору АДРЕСА_1.

З довідки виданої Стеблівською сільською радою, №369 від 18.05.2016 року вбачається, що згідно по господарської книги №13 за 2011-2015 р.р. власником дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть а/з №46 від ІНФОРМАЦІЯ_1, зробленого виконавчим комітетом Стеблівської сільської ради Хустського району, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У встановлений законом строк ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_3, на користь його сина ОСОБА_1- позивача по справі.Таким чином, на сьогоднішній день, позивач як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 не може прийняти спадщину на будинок, оскільки будучи головою колгоспного двору, ОСОБА_3 після припинення існування колгоспних дворів не оформив у встановленому порядку свідоцтво на будинок.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р. з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів був батько позивача, який відповідно до ст.100 ЦК УРСР мав набути право власності на будинок. Після смерті батька ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,60,61,169,174,197,209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 346, 1216, 1217, 1218, 1221 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати таким, що втратило чинність у зв»язку з припиненням колгоспних дворів, свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, Закарпатської області, виданого виконкомом Хустської ради народних депутатів 22.03.1989 року на майно колгоспного двору, головою якого являвся ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Хустським РВ УМВС України в Закарпатській області, 18.03.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Савицький С.А.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.