Номер справи 220/2009/16-ц
Номер провадження2/220/708/16
16 грудня 2016 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Якішиної О.М.
за участю секретаря Чернякової В.С.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події,
26.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, посилаючись на наступне.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та додатково пояснив, що одразу після ДТП відповідач частково відшкодував спричинені йому збитки, сплативши йому суму у розмірі 4000 грн.
Відповідач, двічі повідомлений судом у визначений законом спосіб, про дату та час розгляду справи, в судові засідання не зявився, не повідомляючи суд про причини своєї неявки. Враховуючи викладене, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача.
Позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, тому суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Вимогами ч.4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Відповідно до розяснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно роз'яснень, які містяться у п. 9постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03. 1992 року № 6 (зі змінами від 25 травня 2005 року), розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При визначенні розміру моральної шкоди, судом враховано, що позивач внаслідок ДТП зазнав моральних страждань у звязку з пошкодженням його транспортного засобу, витрачав кошти та час для відновлення автомобіля, захисту своїх прав.
Враховуючи викладене та обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 2000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1032,45 грн. (481,25 грн. + 551,20 грн.), а також витрати на проведення експертизи в розмірі 800 грн., що підтверджуються відповідними квитанціями.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215,218,224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Якішина