Справа № 712/4212/16-ц
Провадження № 2/712/1265/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 07 травня 2008 року між Публічним акціонерним банком «Універсал Банк», який є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL 35108.

Кредитний договір передбачає надання банком позичальнику грошових коштів (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: основна сума кредиту 11000 грн.; винагорода кредитора за ініціювання кредиту 220,00, процентна ставка - 36 % річних, підвищена процентна ставка - 108% річних, кількість щомісячних платежів - 60, сума щомісячного платежу 390,71 грн., дата сплати щомісячного платежу - кожне 10-е число місяця, дата сплати останнього платежу - 10.04.2013 року, сума останнього платежу 390,12 грн.; рахунок 7994.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

Станом на 12.06.2014 року заборгованість позичальника становить 34907,51 грн., з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту 9500,93 грн.; несплачені відсотки 6496,53 грн.; підвищені відсотки 18910,05 грн.

Просять суд стягнути на користь ПАТ «Універсал Банк» з ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 34907,51 грн., та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на те, що вимоги ПАТ «Універсал Банк» є безпідставними в звязку з наявністю угоди про припинення зобовязань, в звязку з пропуском строків позовної давності, та порушення прав споживача. Надала суду заперечення, які приєднані до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2008 року між Публічним акціонерним банком «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL 35108.

Кредитний договір передбачає надання банком позичальнику грошових коштів (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: основна сума кредиту 11000 грн.;винагорода кредитора за ініціювання кредиту 220,00, процентна ставка - 36 % річних, підвищена процентна ставка - 108% річних, кількість щомісячних платежів - 60, сума щомісячного платежу 390,71 грн., дата сплати щомісячного платежу - кожне 10-е число місяця, дата сплати останнього платежу - 10.04.2013 року, сума останнього платежу 390,12 грн.; рахунок 7994.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти.

При укладенні договору відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути кредит в термін, встановлений договором, та сплачувати проценти за користування кредитом.

Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування коштами в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі.

У відповідності з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 12 червня 2009 року, в установчих документах ВАТ «Універсал Банк» відбулись зміни, пов'язані із зміною найменування юридичної особи. Найменування банку змінилось на публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 479981 від 08 липня 2009 року.

Відповідно до абзацу 3 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Враховуючи те, що зміна найменування не тягне за собою припинення юридичної особи ЗАТ «Універсал Банк», підстав для заміни кредитора за договором не має.

Таким чином, кредитором за договором є публічне акціонерне товариство «Універсал Банк».

Відповідно до п.п. 7.1.1. статті 7 кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах визначених даним договором.

В свою чергу позичальник зобовязаний повністю та своєчасно виконувати усі свої зобовязання за кредитним договором.(п.7.2.1 кредитного договору)

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: відповідно до п. 7.1.2. статті 7 кредитного договору відкрив позичальнику поточний рахунок, на який надав позичальнику кредит відповідно до умов кредитного договору.

За користування кредитом понад встановлений строк встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в додатку 1 до кредитного договору та обумовлена в п. 2.4. статті 2 кредитного договору.

Відповідно до п. 5.1, 5.2. статті 5 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячні платежі, що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначених у додатку 1 до цього договору. Графік щомісячних платежів визначено у додатку 2 до цього договору, який є невідємною частиною кредитного договору.

Однак, позичальником, в порушення своїх зобов'язань, визначених в статті 5 п. 5.3, статті 7 п. 7.2.1 кредитного договору, не сплачено плату за користування кредитом (процентів) та заборгованість по кредиту в порядку та на умовах, встановленими кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

Пунктом 2.4. статті 2 кредитного договору передбачено, що при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування позиковими коштами, застосовується підвищена процентна ставка.

Станом на 12.06.2014 року позичальнику нарахована підвищена процентна ставка в розмірі 18910,05 грн.

Враховуючи порушення зобовязань, встановлених кредитним договором щодо сплати процентів, сплати заборгованості по кредиту, позичальник повинен повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також сплатити підвищені відсотки передбачені кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 12.06.2014 року заборгованість позичальника становить 34907,51 грн., з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту 9500,93 грн.; несплачені відсотки 6496,53 грн.; підвищені відсотки 18910,05 грн.

Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем.

Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним суму заборгованості стягнути з відповідача.

21.09.2010 року дійсно між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про припинення зобовязань за договором № СL35108 від 07.05.2008 року (прощення боргу з відстрочкою сплати платежів за графіком).

Згідно п. 7 зазначеної угоди вона є невідємною частиною кредитного договору № СL35108 від 07.05.2008 року.

Даною угодою була передбачена лише можливість припинення зобовязань позичальника за кредитним договором за умови повного виконання зобовязань позичальника передбачених п. 2.1-2.4 такої угоди. Проте, такі умови угоди позичальником виконані не були, що підтверджується розрахунком заборгованості та заявами на переказ готівки наданих відповідачем.

За умовами п. З, 4 угоди від 13.04.2010 року до кредитного договору у випадку прострочення сплати позичальником хоча б одного платежу та/або неналежного виконання зобовязань позичальником за угодою, то автоматично втрачають свою чинність умови п. 2, 2.1,2.2,2.3,2.4 угоди, а позичальник зобовязується виконувати свої зобовязання за кредитним договором № СL35108 від 07.05.2008 року в повному обсязі.

Окрім того, відповідно до п. 4 угоди про припинення зобовязань передбачено третейське застереження за яким сторони погодили та встановили новий порядок розгляду спорів за кредитним договором, у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Відповідач, в своїх запереченнях, посилається на лист Інспекції з питань захисту прав споживачів, однак дане посилання суд не бере до уваги, оскільки позивач в позовних вимог не заявляє про стягнення будь-яких комісії. Крім того, інспекція з питань захисту споживачів при розгляді звернення ОСОБА_1 використала ЗУ «Про захист прав споживачів» в чинній редакції, однак кредитний договір укладався 07.05.2008 року, та відповідав всім нормам ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції чинній на момент укладення договору.

Суд вважає, що заява ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2,3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25.07.2014 року вирішено стягнуто борг за кредитним договором № СL35108 від 07.05.2008 року в сумі 39604,32 грн. Рішення набуло чинності з дня його винесення. Виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду не видавався.

Однак, у постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі № 6-856цс15 викладено правову позицію щодо непідвідомчості спорів за позовами банків про стягнення заборгованості за кредитними договорами із споживачами банківських послуг третейським судам. В звязку з чим ПАТ «Універсал Банк» 04.04.2016 року звернувся з позовом до Соснівського районного суду м. Черкас за підсудністю.

Навіть і за відсутності рішення третейського суду, строки позовної давності ПАТ «Універсал Банк» не були пропущені, оскільки позов до Соснівського районного суду м. Черкаси направлено 04.04.2016 року рекомендованим листом за штриховим ідентифікатором № 932. Датою сплати останнього платежу за умовами кредитного договору є 10.04.2013 року - за користування кредитним коштами з 10.03.2013 року до 10.04.2013 року.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 34907,51 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 536, 549, 610, 611, 629, 1046, 1047, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про акціонерні товариства», ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 88, 107, 197, 208, 212 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 34907,51 грн., судові витрати в сумі 1378 грн., а всього 36285,51 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: