Справа № 492/1322/15-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2016 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_4 сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_5 «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_6про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності та зняття арешту з майна, усунення перешкод в користуванні майном, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів про визнання права власності та зняття арешту, скасування заборони на автомобіль марки ВАЗ-21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, посилаючись на те, що 24.05.2015р. він придбав зазначений автомобіль у відповідача ОСОБА_6, на підтвердження чого останній надав позивачу довіреність з правом керування та знімати зазначений автомобіль з обліку. Однак, 24.08.2015р. при знятті з обліку зазначено автомобіля позивачу стало відомо, що на спірний автомобіль накладено арешт та оголошено його розшук відповідачем ОСОБА_2 ОСОБА_3 Відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, після чого зазначений транспортний засіб був затриманий та поміщений на спеціальний майданчик. Посилаючись на те, що позивач є добросовісним набувачем, просив суд виключити з акту опису та арешту спірний автомобіль та визнати за позивачем право власності на зазначений автомобіль, скасувати заборони, накладені відповідачем ОСОБА_2 ОСОБА_3 Відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зобовязати УДАІ в Одеської області повернути зазначений автомобіль позивачу.

До початку розгляду судом справи по суті позивач заявою від 08 липня 2016 року уточнив позовні вимоги і збільшив розмір позовних вимог та просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ-21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнати право власності на зазначений автомобіль, посилаючись на те, що 24.05.2015р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля, який належить останньому на праві власності. На підтвердження укладеного договору купівлі-продажу позивач сплатив відповідачу ОСОБА_6 суму вартості автомобіля в розмірі 5000,00 грн., про що останній написав розписку та передав позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та довіреність. Позивач свої обовязки за договором купівлі-продажу виконав в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_6 у встановлений в договорі строк заходів до нотаріального посвідчення договору не вчинив та ухилився від нотаріального посвідчення вказаного договору, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

У судове засідання позивач не зявився, але надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, справу просив розглянути в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, але надав до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких позовні вимоги позивача не визнав, зазначивши, що у відділі відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 521/14776/14 від 23.12.2014р., № 521/14776/14 від 23.12.2014р., виданих Малиновським районним судом м.Одеса, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у сумі 27094,05 грн., судових витрат у сумі 270,94 грн. З метою забезпечення виконання рішення суду 08.06.2015р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП № 46913530, згідно якої накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 в межах суми звернення стягнення, з врахуванням суми виконавчого збору. Просив справу розглянути у його відсутність.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 сервісного центру МВС в Одеській області не зявилася, але надала до суду заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги позивача не визнала, зазначивши, що власником спірного автомобіля є ОСОБА_6, а видана довіреність на імя позивача не є правовим оформленням переходу права власності на позивача, а договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі, оскільки тягне за собою перереєстрацію власника автомобіля, що не було зроблено. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Також, представник надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_5 «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявилася, але надала до суду заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги позивача не визнала, зазначивши, що у позивача було достатньо часу переоформити транспортний засіб, на якого накладено арешт, на своє імя до його арешту на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка була видана на імя позивача. Арешт на спірний автомобіль, який належить ОСОБА_6, накладений відділом державної виконавчої служби правомірно, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» для забезпечення виконання рішення суду. В задоволенні позовних вимог просила відмовити, а справу розглянути у її відсутність.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, надані позивачем, відповідачами, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХС № 902478, виданого МРЕВ-1 ОСОБА_7 України в Одеській області 19.11.2005р. транспортний засіб марки «ВАЗ 21061», сірого кольору, 1982 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, № шасі (кузова) ХТА210610С0781718, зареєстрований за ОСОБА_6 (а.с. 8, 74).

Згідно довіреності від 24 травня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, відповідач ОСОБА_6 уповноважив позивача ОСОБА_1 (а.с. 3-4) представляти його інтереси з питань розпорядження (продажу, міни, здачі в оренду або позичку, страхування) транспортним засобом типу легковий сєдан, марки ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) ХТА210610С0781718, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 6).

Відповідно до розписки без дати відповідач ОСОБА_6 отримав від позивача ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. за проданий ним транспортний засіб типу легковий сєдан, марки ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) ХТА210610С0781718, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5).

Як вбачається з постанов від 17.03.2015р. державним виконавцем першого ОСОБА_3 Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_10 при примусовому виконанні виконавчих листів № 521/14776/14-ц, № 521/14776/14-цвід 23.12.2014р., виданих Малиновським районним судом м.Одеси (а.с. 43, 44) відкрито виконавчі провадження (а.с. 45, 49) та постановою від 16.06.2015р. оголошено розшук майна боржника, зокрема, на автомобіль марки «ВАЗ 21061», 1982 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 48). Старшим державним виконавцем першого ОСОБА_3 Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_11 доручено Відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області здійснити опис та арешт автотранспортного засобу ВАЗ-21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за результатами проведених дій скласти відповідний акт опису та арешту (а.с. 20). Інспектором ДПС з обслуговування СП № 5 сержантом міліції ОСОБА_12 в присутності понятих проведено огляд та тимчасово затриманий автомобіль марки «ВАЗ 21061», 1982 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщений до Арцизького арешт майданчику (а.с. 7).

Позивач заявою від 31.08.2015р. звертавсядо ОСОБА_3 Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про надання протоколу арешту та опису спірного автомобіля та листом ОСОБА_3 Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції йому повідомлено, що тільки сторони, або представники по виконавчому провадженню мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження та робити з них копії (а.с. 18).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожному громадянину гарантується право звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб здійснюється шляхом вирішення цивільних справ, що згідно вимог ст. 1 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів, зокрема полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Сутність та правова природа загального цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, правочин, зокрема, має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. ч. 4, 5 ст. 203 ЦК України).

У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України).

Таким чином, для договору купівлі-продажу транспортного засобу обов'язковою є письмова форма, нотаріальне посвідчення такого правочину не є обов'язковим.

Купівля-продаж транспортного засобу є двостороннім правочином.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає, зокрема, на підставі договору (ст. 237 ЦК України).

В силу ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

В Постанові Верховного Суду України від 16.12.2015р. у справі № 6-688ц15 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України, рішення якого є обов'язковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, суд зазначає, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі - продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6, реалізуючи права власника, на власний розсуд, 24.05.2015р. вчинив односторонній правочин, а саме уповноважив позивача від свого імені представляти його інтереси з питань розпорядження (продажу, міни, здачі в оренду або позичку, страхування) транспортним засобом типу легковий сєдан, марки ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) ХТА210610С0781718, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Довіреність (односторонній правочин) посвідчено нотаріально. Дійсність довіреності не оскаржено, таку не скасовано. Таким чином, вищезазначена довіреність від 24.05.2015р. не створила переходу права власності на транспортний засіб від ОСОБА_6 до ОСОБА_1, останній не набув права володіння, користування, розпорядження на спірний транспортний засіб.

Купівля-продаж, як двосторонній правочин є погоджена дія двох осіб.

Судом встановлено, що 24.05.2015р. мала місце дія однієї особи, а саме ОСОБА_6 (видача довіреності), і не було погодженої дії сторін на припинення і, відповідно, набуття права власності на транспортний засіб та цивільного обов'язку, обумовленого цим правом.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що між сторонами було вчинено правочин купівлі-продажу транспортного засобу з реальним настанням правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, надана ОСОБА_1 розписка не є передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України письмовою формою договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до п. 8 постанови Кабінету міністрів України № 1388 від 07.09.1998р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин,сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, зокрема є договори, посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

Посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, спростовується тим, що договір купівлі-продажу автомобіля взагалі не потребує обов'язкового нотаріального посвідчення, таке посвідчення можливо тільки за згодою сторін, доказів ухилення відповідача ОСОБА_6 від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу транспортного засобу позивачем суду не наведено.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу автомобілю дійсним задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на транспортний засіб суд зазначає наступне.

Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Транспортний засіб є рухомою річчю (майном), право власності на таке майно набувається на підставі правочинів. Договір купівлі-продажу транспортного засобу як правочин опосередковує перехід транспортного засобу, як майна у власність.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову).

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 не був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, позивачем не надано суду доказів, що він є власником спірного транспортного засобу та що його право власності оспорюється відповідачем ОСОБА_6 суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на транспортний засіб задоволенню не підлягають.

В супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач не довів суду обставини, на які він посилався в позові, як на підтвердження своїх позовних вимог.

Вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, суд приходить до однозначного висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про укладення договору купівлі-продажу та належності йому спірного транспортного засобу.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 16, 203, 208, 224, 237, 244, 319, 328, 392, 655 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 30, 57-60, 114, 158, 169, 197, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо сторони, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_13