Справа № 461/3403/16 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/6817/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючий суддя Шумська Н.Л.

Судді: Левик Я.А., Шандра М.М.

секретар Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", ОСОБА_3, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про розірвання Договору іпотеки №6676492, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 31.07.2008 року за реєстровим номером №3695 від 22.04.2015 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. Уважає таке незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи. Скаргу мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що відбулась добровільна реалізація предмета іпотеки, за реальною ринковою ціною, і права позивача жодним чином не порушуються. Проте суд не врахував, що всупереч істотним умовам договору іпотеки та всупереч положень чинного законодавства, під час дії основного зобовязання (кредитного договору) унеможливили забезпечення виконання ним зобовязань за Кредитним договором. Зазначає, що розірвання договору іпотеки відбулось не у відповідності до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Просить рішення суду в частині задоволеного позову скасувати та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 31 липня 2008 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_5», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_6» було укладено Кредитний договір № 667186. За умовами якого, банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 94 500,00 доларів США, а Кредитор, в свою чергу, зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити Банку відсотки за користування кредитом та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором, але не пізніше 28 липня 2028 року. /а.с.6-11/

З метою забезпечення виконання основного зобовязання ОСОБА_2 перед Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_6», 31.07.2008 р. між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_6» укладено Договір іпотеки №6676492, предметом якого є квартира реєстраційний номер: 24057880; загальна площа 31,6 кв.м., житлова площа: 16,9: відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №19604395, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 21.07.2008 р. Предмет іпотеки складається з: однієї житлової кімнати та кухні. Комора в підвалі 3,0 кв.м, та знаходиться по вул.. Костюшка, 3/6а у м. Львові. За домовленістю сторін на момент укладення цього Договору Предмет іпотеки оцінено у сумі 462 000,00 грн. /а.с.14-19/.

Окрім зазначеного Договору, між тими самими сторонами було укладено ще один Догорів іпотеки №6689964 від 31.07.2008 р., щодо виконання ОСОБА_2 всіх зобовязань. Відповідно до якого ОСОБА_3 передала в іпотеку земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,0618 га., кадастровий номер: :06:006:0094. Земельна ділянка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитіський район, с. Зимна Вода, квартал «Білогорща» та знаходиться у власності ОСОБА_3 Вартість земельної ділянки становить 172000,0 грн. /а.с.47-52/.

Як вбачається із п.5.12 зазначених Договорів іпотек, ці Договори за умови його підписання Сторонами, набувають чинності з моменту їх нотаріального посвідчення та припиняє чинність у разі настання однієї з наступних подій: 1) припинення основного зобовязання; 2) реалізації предмета іпотеки; 3) набуття Іпотекодержателем на підставах, передбаченим чинним законодавством України та цим Договором права власності на Предмет іпотеки; 4) розірвання цього договору за згодою сторін, що посвідчена нотаріально; 5) в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у випадку, встановленому чинним законодавством України.

22.04.2015 р. між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 укладено договори про розірвання Договору іпотеки №6676492 та №6689964, посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 31.07.2008 р. /а.с.53-54, 55-56/. Із зазначених договорів випливає, що з моменту нотаріального посвідчення договорів припиняються права та обов»язки Сторін за Іпотечним договором. Дані договори є невід»ємною частиною Договору іпотеки №6676492 та Договору іпотеки №6689964.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із меморіального ордеру № від 22.04.2015 р. ОСОБА_3 здійснила сплату в розмірі 700000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 по Кредитному договору №667186 від 31.07.2008 р., які були конвертовані ПАТ «ПУМБ», пільговому курсу 19,90 грн. за 1 долар США, в іноземну валюту та зараховано зазначену суму в іноземній валюті в розмірі 34579,37 доларів США в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 /а.с.35,36, 37,38/. Окрім цього,ОСОБА_3 сплатила ПАТ «ПУМБ» 11 870,84 грн. військового збору за купівлю іноземної валюти.

Таким чином сплачуючи банку вказану вище суму в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 по Кредитному договору, суд першої інстанції правильно зазначив, що між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 відбулася добровільна реалізація предмету іпотеки, шляхом його викупу по ринкових цінах, за реальною ринковою ціною, яка є вищою від договірних цін, які передбачені в п.1.3 Договорах Іпотеки. При цьому, що іпотекодавець відповідає за зобовязаннями позивача по Кредитному договору виключно в межах заставленого майна (його вартості).

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту, ч.1 ст. 654 ЦК України.

Аналіз зазначеної статті дає підстави для висновку, що договір може бути розірвано за загальним правилом за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Про розірвання договору сторони вправі домовитись у будь-який час. Якщо заборони щодо розірвання договору не існує, єдиною підставою для розірвання договору є факт згоди обох сторін про його розірвання. Домовленість вимагає вільного волевиявлення сторони щодо його розірвання. Згода обох сторін є підставою для розірвання договору, а домовленість сторін, що обєктивується через здійснення двостороннього правочину є способом розірвання договору.

Таким чином надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що права позивача розірванням договорів іпотек, які були укладені між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 жодним чином не порушуються, оскільки позивач не виступав стороною ні договорів іпотеки, ні договорів про їх розірвання, жодних прав та/або обовязків, у позивача за договорами іпотеки не виникало і не могло виникнути. ОСОБА_3 та ПАТ «ПУМБ», керуючись ч.1 ст. 651 ЦК України та пп.4 п.5.12 Договорів іпотеки, які позивачем не оскаржувались, реалізували своє право, як сторони Договорів іпотек та розірвали такі договори, посвідчивши таке розірвання нотаріально. Саме з цього моменту припинились взаємні права і обовязки у сторін по Договорах іпотеки.

Спеціальне законодавство, а також жоден із Договорів іпотеки не містить заборони сторонами такого договору розривати договір іпотеки за їх взаємною згодою.

Вищенаведеним спростовуються доводи позивача про те, що відповідачі розірвавши Договір іпотеки всупереч істотним умовам договору іпотеки та всупереч положень чинного законодавства, під час дії основного зобовязання унеможливили забезпечення виконання зобовязання позивача. Розірвання іпотечного договору не стосуються прав позивача та не позбавляють права кредитора вимагати виконання боржником його зобовязань.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення ухвалене на основі поданих в судовому засіданні доказах. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.303, ч.1 п.1 ст.307, ст.308, ст.ст.313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді: