Провадження № 22-ц/783/1146/16 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

З участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Західне головне регіональне управління «Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про зобов'язання до вчинення дій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що в порушення вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України та п.п.п. 2.1.3.6 Умов та порядку надання кредиту ПАТ КБ "Приватбанк" банком було допущено невиконання обов'язків щодо блокування картки 12.04.2014 року (в термін 3 дні) та забезпеченням призупинення розрахунків з використанням банківської картки. На даний час ПАТ КБ "Приватбанк" не надає йому кредитних коштів, якими він міг би користуватися, а відтак і не може нараховувати йому відсотки.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даною статтею передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 вересня 2000 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитну угоду з використанням платіжної картки "Кредитка універсальна" 30 днів пільгового періоду згідно з умовами якої позивач користується кредитними коштами наданими відповідачем, та зобов'язується вносити щомісячні платежі до 25 числа місяця, наступного за звітним, для погашення кредиту.

12 квітня 2014 року, з 15.01. год. до 15.09. год. через меню банкомату 6456 в м. Львові по вул. Сихівській, 8, відділення "Приватбанк" при наявності картки та введенням вірного ПІН - коду з картки позивача було знято 13 350 грн., шляхом перерахування даних коштів на картку невстановленої особи (а.с. 62)

В жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про зобов'язання банку зупинити нарахування відсотків за кредитною угодою та скасування нарахованих відсотків з 12 квітня 2014 року. При цьому покликався на те, що 12 квітня 2014 року вищезгадану суму коштів, невстановлена особа шахрайським способом зняла з його карткового рахунку.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову при новому розгляді суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 509, 599, 1054 ЦК України та Умов і правил надання банківських послуг. У відповідності до п. п. 1.1.2.1 Не передавати картки, стікер PayPass, ПІНи третім особам, п. 1.1.2.10 Вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню, п. 1.1.2.11 Інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера PayPass, ПІНа, SIM-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. Крім цього УтП встановлено, що Банк не несе відповідальності за дії які вчинені з правильним введенням ПІН-коду. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення Банку або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні, НОМЕР_1 (для дзвінків з-за кордону).

П. 1.1.5.14 Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

П. 2.1.1.7.4 Держатель Карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою.

Як зазначалося вище, 12 квітня 2014 року транзакції здійснювалися через меню банкомату з використанням картки позивача та введенням вірного ПІН - коду з 15.01. год. до 15.09. год. Дзвінок до чергового оператора ПАТ КБ "Приватбанк" позивачем було зроблено 12.04.2014 року в 15.16.-15.17. год. Тобто після здійснення транзакції (а.с. 163)

А відтак банк не може нести відповідальності за вищезгадані операції.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що за фактом шахрайських дій відносно нього, було порушене кримінальне провадження, оскільки дане провадження не є закінченим, таким не встановлено винних осіб, і не доведено відсутність вини позивача у знятті коштів з його карткового рахунку.

Обраний позивачем спосіб захисту його прав щодо незаконного зняття кредитних коштів у вигляді вимоги про зупинення нарахування відсотків за кредитом та списання вже нарахованих відсотків не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Покликання апелянта при апеляційному розгляді на ту обставину, що останній є мобілізованим в зону АТО і до нього застосовуються пільги встановлені банком не може прийматися до уваги так як такі позовні вимоги позивачем не заявлялися.

Судом вірно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права та дотримано норм, передбачених ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і така задоволенню не підлягає.

Керуючись 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: М.Я. Богонюк

Судді: О.М. Ванівський

Б.М. Гриновець