Справа № 591/5574/16-ц
Провадження № 2/591/2590/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Кривцової Г.В.
при секретарі Кальченко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
24 жовтня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 08 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 100 (сто) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на вищевказаному сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобовязаний слідкувати за витрати тами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, але до суду не зявився, заперечень на позов, або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 08 жовтня 2008 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНК шляхом підписання заяви (а.с. 7), з якої вбачається (а.с.7 зворотна сторона), що відповідач уклала договір в валюті гривна, сума кредитного ліміту становить: 100 грн., базова процентна ставка за його використання 22,8 відсотки із розрахунку 360 днів у рік, зі сплатою комісії за кредитне обслуговування 1%. Крім того, у заяві визначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості визначено: щомісячні платежі в розмірі 7% від суми заборгованості.
Пунктом 1.1 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що дані умови, на яких ПРИВАТБАНК пропонує клієнтам платіжні карти, та інші банківські послуги вказані в заяві та памятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає укладений Договорі про надання банківських послуг.
Так в п. 2 Умов та правил надання банківських послуг «Договір про надання банківських послуг» визначено, що форма договору, яка укладається між банком та Утримувачем платіжної картки складається з: заяви, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів (а.с.8).
Відповідно до п. 2 «Терміни та поняття» в графі «Боргові зобовязання» Умов та правил надання банківських послуг визначено, що виконання утримувачем платіжної карти перед банком зобовязань по Договору про надання банківських послуг, а саме: зобовязання по поверненню кредитних коштів (в тому у числі простроченої заборгованості по кредиту і овердрафта); зобовязання по сплаті винагороди банку (а.с.8).
Посилаючись на те, що відповідач не виконувала належним чином умови договору, ПАТ КБ «Приватбанк» нарахував відповідачу заборгованість станом на 30 вересня 2016 року за кредитним договором в загальній сумі 16 428,62 грн., з яких: 881,40 грн. заборгованість за кредитом, 11 288,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 758,51 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-6).
Під час розгляду справи судом встановлено, що кредитний договір було укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, визначено суму ліміту у розмірі 100,00 грн. (а.с.7).
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).
Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Як вбачається з умов анкети-заяви про приєднання (а.с.7) та умов кредитування від 08 жовтня 2008 року, сторони встановили строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів у розмірі 7% від суми заборгованості), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 цього Кодексу).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 255 ЦК України.
При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Так, п.п. 6.5 Умов та правил передбачено обовязки клієнта погашати заборгованості по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених даним Договором. Однак суду не надано всіх складових Договору, укладеного з відповідачем, памятки клієнта та тарифів.
Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-20цс14), від 30.09.2015 року (справа № 6-154цс 15), від 06 квітня 2016 року (справа № 6-2520цс15).
Так, відповідно до правової позиції висловленої у постанові ВСУ від 06.04.2016 року у справі № 6-2520цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність (ст. 257 ЦК України) за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Крім того, відповідно до правової позиції висловленої у постанові ВСУ від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16, за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.
Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_1 у 2014 році вчиняла оплати чергових платежів і що вона визнавала борг.
Стосовно нарахування пені, то відповідно до правової позиції висловленої у постанові ВСУ від 25.05.2016 року у справі № 6-1138цс15, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Отже, аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в позові ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в звязку з пропуском строку позовної давності.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми (підпис) Г.В. Кривцова