УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «АК «Київводоканал» про захист прав споживачів та зобов'язання вчинити дії, який обгрунтований тим, що з серпня 2014 року на ім'я позивача надходять рахунки на оплату послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення і централізованого водовідведення гарячої води, у яких зазначені тарифи, встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 756 від 18 червня 2014 року. Виконавцем послуг є ПАТ «АК «Київводоканал». 12 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача з актом - претензією про здійснення перерахунку нарахувань за послуги холодного водопостачання за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року відповідно до останніх чинних тарифів для споживачів цих послуг, встановлених розпорядженням КМДА № 1245 від 20 червня 2002 року. Зазначив, що застосовані відповідачем з 01 липня 2014 року тарифи на послуги холодного водопостачання та водовідведення є такими, що не підлягають застосуванню до споживачів житлово-комунальних послуг, оскільки встановлені актами, які не є нормативно-правовими, мають персоніфікований характер і стосуються лише відповідача. З урахуванням зміни позовних вимог, ОСОБА_2 просив зобов'язати відповідача здійснити нарахування за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення і централізованого водовідведення гарячої води по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року відповідно до тарифів, встановлених розпорядженням Київської міської державної адміністрації (надалі КМДА) № 1245 від 20 черрвня 2002 року (із змінами та доповненнями, внесеними розпорядженнями КМДА № 1907 від 14 жовтня 2003 року, № 2249 від 10 грудня 2004 року, № 499 від 31 березня 2005 року).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є споживачем комунальних послуг квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі встановлено засоби обліку холодної води - лічильник на холодну воду.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) є ПАТ «АК «Київводоканал» у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квтіня 2014 року № 1198-VII.

12 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача з актом-претензією про перерахунок платежів протягом періоду застосування ПАТ «АК «Київводоканал» тарифів на оплату послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення, визначених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 756 від 18 червня 2014 року, а саме з 01 липня 2014 року, проте у задоволенні такої претензії було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не зазначено яким чином і які саме його права, як споживача житлово-комунальних послуг, порушені, не визнаються або оспорюються відповідачем, як виконавцем цих послуг та не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач перешкоджає позивачу здійснювати оплату за фактично спожиті послуги з водопостачання та водовідведення згідно з показниками лічильників обліку води, встановлених у квартирі.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів та зобов'язання вчинити дії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова