РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2016 року. Франківський районний суд м.Львова в складі :

головуючого судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, суд -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася із позовом в суд до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та вселити її та її сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить їй, ОСОБА_1, на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_5, однак свої права власника вона не вправі реалізувати належним чином, оскільки без її згоди та жодних на це підстав у вказаній квартирі проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник в судовому засіданні позов заперечили та пояснили, що в спірній квартирі вони проживають з січня 2000 року, а тому мають право проживати у спірній квартирі.

При цьому ОСОБА_2 зазначила, що проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3, проте, його батьком вказано «ОСОБА_7».

А тому вважають, що ОСОБА_3 як син спадкодавця має право на спадщину - частку спірної квартири. Просять у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.01.2016 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.01.2016 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори є ОСОБА_1- позивач.

Згідно з довідкою ЛКП «Південне» №833 від 03.03.2016 року, в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім цього, судом встановлено, що на даний час відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, де і забезпечені житлом.

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що являючись власником вказаної квартири не може повноцінно розпоряджатися та користуватися майном в силу того, що відповідачі проживають в квартирі без її згоди, а тому просить усунути їй перешкоди в користуванні майном шляхом їх виселення та вселення її разом із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачі та представник відповідача позовні вимоги заперечують, стверджуючи, що проживають, на їх думку,у спірній квартирі як члени сім'ї покійного ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_3 На даний час до суду подано позов про встановлення батьківства та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано позивачці.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Як встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 30.04.2010 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом по смерті її батька ОСОБА_5, виданого П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою. Право власності ОСОБА_1 на вищезазначену квартиру належним чином зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.48 ЦК України Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності.

Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом.

Зі ст.316 цього Кодексу вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а зі ст.317 - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, при цьому на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Право власності в силу ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У той же час зі змісту ст.150 ЖК України вбачається, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

А ст.155 ЖК України передбачено гарантії прав громадян, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), відповідно до якої жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

ОСОБА_1 бажає користуватися своєю власністю, у даному випадку спірною квартирою для особистого проживання та проживання члена її сім'ї - малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У розумінні ст.3 СК України, ст. 64 ЖК України відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 членами сім'ї позивача не являються, користуються квартирою за адресою: АДРЕСА_1 за відсутністю підстав, передбачених законом, а відтак порушують право власності останньої на вказане помешкання.

При цьому суд вважає, що відповідачів та їх представника заперечення по даній справі є необґрунтовані, які не надали належних, достатніх та допустимих доказів на спростування позову, тому суд діє в такому випадку відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги пояснення учасників процесу, наданих в судовому засіданні доказів, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд знаходить необхідним позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 30, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.