АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 2-4126/08
Провадження № 22-ц/792/2314/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнта І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: представників апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ДП «Центр державного земельного кадастру», про визнання права власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

15 травня 2008 року ОСОБА_7, звертаючись до суду з вказаним позовом зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 1999 року він набув у власність земельну ділянку по вулиці Збарського, 6/1 у м. Хмельницький площею 0,24 га, з яких 0,10 га призначено для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,14 га - для ведення особистого селянського господарства. Зазначена земельна ділянка належала попередньому власнику ОСОБА_8 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ № 18081, виданого Хмельницькою міською радою 11 січня 1999 року. При зверненні до ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» у видачі державного акта йому було відмовлено у звязку із тим, що конфігурація земельної ділянки, зазначена в державному акті, виданому попередньому власникові, не відповідає фактичним даним на місцевості. Тому, просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га та на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства площею 0,14 га за адресою вул. Збарського, 6/1 у м. Хмельницький згідно з кадастровими планами.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2008 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га та на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства площею 0,14 га за адресою вул. Збарського, 6/1, м. Хмельницький згідно з кадастровими планами.

ОСОБА_6, як особа, яка не брала участь у справі, але вважає, що суд вирішив питання про його права та обов'язки, подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи не враховано, що він є власником суміжної земельної ділянки по вул. Збарського, 6/2 у м. Хмельницький. У звязку з визнанням за позивачем права власності на земельну ділянку відбулося порушення зовнішніх меж належної йому земельної ділянки. Частина його земельної ділянки із обєктами нерухомого майна опинилася у власності іншої особи.

У засіданні апеляційного суду представники апелянта підтримали апеляційну скаргу. Представники позивача і відповідача визнали апеляцію не обґрунтованою у повному обсязі.

Представник третьої особи не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02 листопада 1999 року ОСОБА_7 набув у власність земельну ділянку по вулиці Збарського, 6/1 у м. Хмельницький площею 0,24 га, з яких 0,10 га призначено для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,14 га - для ведення особистого селянського господарства. Зазначена земельна ділянка належала попередньому власнику ОСОБА_8 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ № 18081, виданого Хмельницькою міською радою 11 січня 1999 року. При зверненні до ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» позивачу відмовлено у видачі державного акта на право приватної власності на землю у звязку з невідповідністю промірів ліній зовнішніх меж земельної ділянки і її конфігурації даним, зазначеним у державному акті, виданому попередньому власникові.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ № 18081 від 11 січня 1999 року, що видавався попередньому власнику земельної ділянки ОСОБА_8, виготовлений з порушенням вимог закону, що призвело до порушення прав позивача. Тому, наявні підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку

Проте, такий висновок суду не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - ЗК України), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

На підставі ч. 1 ст. 655 ЦК україни за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його приналежності у позивача відсутні необхідні правовстановлюючі документи, коли це право оспорюється відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 набув у власність земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу. Правовстановлюючий документ не втрачений. Його право на земельну ділянку ніким, у тім числі й Хмельницькою міською радою, не оспорюється.

Отже, немає підстав для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку відповідно до ст. 392 ЦК України.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення.

На думку колегії суддів, ОСОБА_7 неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права, повязаного із неможливістю одержання державного акта на право власності на земельну ділянку.

Внаслідок визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, порушені права ОСОБА_6, як власника суміжної земельної ділянки, оскільки має місце накладання земельних ділянок, що встановлено під час проведення ПП «Діоріт Плюс 1» геодезичних робіт (лист № 569 від 10.10.2016 року).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Документально підтверджені судові витрати апелянта у сумі 169 грн 47 коп підлягають стягненню з ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_7 до Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ДП «Центр державного земельного кадастру», про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати у сумі 169 грн 47 коп (сто шістдесят девять грн 47 коп).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_9

Суддя/підпис/ОСОБА_10

Суддя /підпис/ОСОБА_11

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_12 Провадження: № 22-ц/792/2314/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія: 2, 5