№ 336/7739/16-ц
пр. № 2/336/3638/2016
УХВАЛА

Іменем України

26 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом ОСОБА_3, вказавши, що позивачі є відповідно дружиною та донькою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року внаслідок травм, отриманих в дорожньо-транспортній пригоді за участю автомобілю під керуванням ОСОБА_3 16.01.2015 року. По суті вимог позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 витрати, пов'язані з лікуванням та похованням ОСОБА_4 в сумі 18364,28 гривень, а також моральну шкоду в сумі 250000 гривень; позивач ОСОБА_2 просить стягнути відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 250000 гривень.

Як зазначають позивачі вони зареєстровані проживаючими та фактично мешкають у смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, відповідач мешкає у м. Вільнянськ Запорізької області.

За посиланнями позивачів при визначенні підсудності позову вони, керуючись вимогами ст. 110 ч. 3 ЦПК України, подали позов за місцем завдання шкоди.

Натомість, з такими посиланням позивачів суд погодитись не може.

Відповідно до ст. 109 ч. 1 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Стаття 110 ч. 3 ЦПК України вказує, що позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Отже, за місцем завдання шкоди можуть пред'являтися: 1. позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом; 2. позови про відшкодування шкоди, завданої іншим ушкодженням здоров'я; 3. позови про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи.

З позовами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, може звертатися сама особа, якій завдано відповідне ушкодження здоров'я.

З позовами про відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті фізичної особи можуть звертатися чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), а також особи, які проживали з нею однією сім'єю.

Отже в останньому випадку визначальним є місце спричинення моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях таких осіб, пов'язаних із втратою члена їх родини.

У випадку позивачів таким місцем є місце спричинення їм моральної шкоди, оскільки саме про відшкодування моральної шкоди заявлені вимоги.

З доданих матеріалів вбачається, що смерть ОСОБА_4 сталась у Міській клінічній лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, розташованій у АДРЕСА_1 а самі позивачі мешкають поза межами м. Запоріжжя в Запорізькому районі.

Отже позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, не підсудні Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, оскільки позивачі мешкають в Запорізькому районі Запорізької області, смерть близької їм людини сталась у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, а відповідач мешкає у м. Вільнянськ Запорізької області.

На вимоги позивача ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням та похованням ОСОБА_4, положення ст. 110 ч. 3 ЦПК України, не розповсюджуються, оскільки вимоги саме ОСОБА_1 ґрунтуються не на ушкодженні здоров'я ОСОБА_4, оскільки позивач просить саме про стягнення витрат, понесених особисто нею у зв'язку з лікуванням та похованням чоловіка ОСОБА_4, що також відбувалось поза межами Шевченківського району м. Запоріжжя.

Таким чином, враховуючи сутність та підстави заявлених позовних вимог, позивачами взагалі не обґрунтовано подання позову саме до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Крім того, до позовної заяви не додано жодного документу на підтвердження навіть того, що сама дорожньо-транспортна пригода сталась саме в Шевченківському районі м. Запоріжжя, адже в постанові слідчого про закриття кримінального провадження зазначено, що наїзд на пішохода ОСОБА_4 відбувся на автодорозі Запоріжжя-Донецьк, при цьому конкретне місце пригоди не визначено ані адресою, ані зазначенням того, на якому саме кілометрі шляху відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Як вказує ст. 121 ч. 3 п. 4 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, що є підставою для повернення позовної заяви позивачам.

Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити позивачам, що з вказаним позовом вони можуть звернутися за зареєстрованим місцем проживання відповідача або зареєстрованим місцем проживання позивачів, тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві негайно, а документи, додані до позовної заяви, після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І. Дацюк