Справа №337/1973/16-ц
Провадження №2-337/1134/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.,

за участю секретаря - Булгакової О.В.

представника позивача - Нечет О.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоконал» до ОСОБА_2 про стягнення плати за послуги водопостачання за період безоблікового водокористування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача оплату за послуги з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації за період з 20.08.2013р. по 04.10.2013р. в розмірі 14 542,81 грн. та вирішити питання про судові витрати, обґрунтовуючи тим, що між КУ «Водоканал» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір №4274/1 від 13.01.2011р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації за адресою: АДРЕСА_1, де розташований магазин.

Згідно розділу 2 вказаного Договору, термін дії Договору встановлюється з 13.01.2011р. по 13.01.2012р. та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії, про його припинення не було письмово заявлено однією з сторін.

Оскільки жодна зі сторін не виявила намірів про розірвання зазначеного Договору, то на теперішній час він вважається пролонгованим до 13.01.2017р.

За адресою, зазначеною у Договорі №4274/1 від 13.01.2011р.: АДРЕСА_1, на вводі холодної води був встановлений прилад обліку води марки Метрон JS-1,5 №2792994.

04.10.2013р. інженером-інспектором КП «Водоканал» було здійснено технічне обстеження водопровідних мереж за вказаною адресою та виявлено порушення Правил користування системами центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008р., а саме: відсутність припломбування приладу обліку води до трубопроводу та здача приладу на державну повірку без письмової згоди КП «Водоканал».

Виявлені порушення зафіксовані актом технічного обстеження водопроводу №183 від 04.10.2013р. інженером-інспектором Ширіною А.В. у присутності ОСОБА_4, яка згідно п.3.2.10 Договору є відповідальною особою.

На підставі вказаного, 04.10.2013р. скадено акт технічного обстеження водопроводу №185 в якому описані порушення, зроблений розрахунок використаного обсягу води за період з 20.08.2013р. по 04.10.2013р. відповідно до пп.3.3-3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, та складено акт-розрахунок №4274/1 від 04.10.2013р. на суму 14542,81грн.

Вказаний розрахунок заборгованості проведений за період з 20.08.2013р. (наступний день складання останнього акту-розрахунку) по 04.10.2013р. тобто за 46 діб, з урахуванням діаметру труби вводу питної води - 15 мм (за пропускною спроможністю труби вводу).

Абонент з актами був ознайомлений, але від підпису відмовився, про що був зроблений відповідний запис.

Листом вих.№16321 від 18.10.2013р. відповідача ОСОБА_2 повідомлено про необхідність виконання умов Договору №4274/1 від 13.01.2011р. та необхідність здійснення оплати за використані послуги за період з 20.08.2013р. по 04.10.2013р. в розмірі 14 542,81 грн. та надіслано акти технічного обстеження №185 від 04.10.2013р. та акт-розрахунок №4274/1 від 04.10.2013р.

До теперішнього часу відповідач оплату наданих послуг не здійснив, в зв'язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та додатково пояснила, що на момент укладання Договору №4274/1 від 13.01.2011р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, відповідач ОСОБА_2 був власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Договір був укладений з відповідачем як фізичною особою, власником приміщення.

Відповідно до умов Договору, відповідач ОСОБА_2, який був зобов'язаний в семиденний термін письмово сповістити Водоканал про зміни, зокрема, зміни в найменуванні об'єкту та передачу його іншій організації, про реорганізацію структурних підрозділів, внаслідок яких спричинилася зміна груп споживачів тощо (п.3.2.7. Договору), таких дій не вчинив, заяв про розірвання або внесення змін до Договору не надав, тому позивач вважає, що відповідач мав та має намір продовжувати договірні відносини з КП «Водоканал», а відтак виконувати обов'язки, передбачені умовами Договору.

Отже вважає, що між КУ «Водоканал» та відповідачем ОСОБА_2 існували та продовжують існувати договірні відносини з приводу водопостачання до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

В зв'язку з неналежним виконання відповідачем ОСОБА_2, як стороною Договору, його умов, зокрема, не здійснення оплати наданих за Договором послуг, то саме він повинен здійснити позивачу оплату за послуги з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації за період без облікового користування з 20.08.2013р. по 04.10.2013р. в розмірі 14 542,81 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення через безпідставність, оскільки він на час технічного обстеження водопровідних мереж за адресою: АДРЕСА_1, та виявлення порушення Правил користування системами центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, не був власником та користувачем вказаного приміщення.

Право власності на вказане нежиле приміщення на час технічного обстеження зареєстровано за колишньою дружиною - ОСОБА_5, на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2010р. по справі за її позовом до нього.

Також зазначає, що він не має відношення до вказаного приміщення у період зазначений позивачем в позові, не є споживачем послуг позивача, вказаним приміщення користується його колишня дружина. Вважає, що укладений ним з позивачем договір втратив свою дію зі зміною власника приміщення. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

В силу дії ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач питної води - юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги), врегульовані також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 13.01.2011р. між позивачем КУ «Водоканал» та відповідачем ОСОБА_6, як з фізичною особою, укладено Договір №4274/1 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації за адресою: АДРЕСА_1, де розташований магазин.

Згідно рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя №2-2604 від 25.10.2010р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, за ОСОБА_5 визнано право власності на нежиле приміщення №38, розташоване в АДРЕСА_1.

Рішення набрало законної сили 05.11.2010р.

За змістом ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З 31.01.2011р. право власності на вказане нежиле приміщення зареєстровано за ОСОБА_5, на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя №2-2604 від 25.10.2010р., що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 28830929 від 31.01.2011р. та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №66566016 від 25.08.2016р.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано 20.05.2003р.

Згідно акту технічного обстеження водопроводу №183 від 04.10.2013р. за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, інженером-інспектором КП «Водоканал» Ширіною А.В. в присутності ОСОБА_7, під час технічного обстеження водопровідних мереж, було виявлено, що відсутнє припломбування приладу обліку води до трубопроводу. Також зазначено, що прилад був зданий на державну повірку без письмового дозволу КП «Водоканал».

Крім того, 04.10.2013р. скадено акт технічного обстеження водопроводу №185 за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, інженером-інспектором КП «Водоканал» Ширіною А.В., контролером ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_7, в якому описані аналогічні порушення та зроблений розрахунок використаного обсягу води за період з 20.08.2013р. по 04.10.2013р.

Згідно вказаного акту, розрахунок проведено відповідно до пп.3.3-3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

Розрахунок використаного обсягу води проведений за період з 20.08.2013р. (наступний день складання останнього акту-розрахунку) по 04.10.2013р., тобто за 46 діб, з урахуванням діаметру труби вводу питної води - 15 мм (за пропускною спроможністю труби вводу).

На підставі вказаного акту складено акт-розрахунок №4274/1 від 04.10.2013р. на суму 14542,81грн.

Листом вих.№16321 від 18.10.2013р. відповідача ОСОБА_2 повідомлено про необхідність здійснення оплати за використані послуги за період з 20.08.2013р. по 04.10.2013р. в розмірі 14 542,81 грн. та надіслано акт технічного обстеження №185 від 04.10.2013р. та акт-розрахунок №4274/1 від 04.10.2013р.

До теперішнього часу оплата вказаних послуг не здійснена.

Згідно до ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, процесуальні права та обов'язки яких визначені у ст.ст.27, 31 ЦПК України.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, необхідно встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це (абз. 2 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі").

Як вбачається зі змісту ст.ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну відповідача, залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні щодо суб'єктного складу сторін по справі пояснила, що позов пред'явлений саме до ОСОБА_2, оскільки саме з ним, як з фізичною особою, позивач укладав Договір про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації у нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. На час укладання вказаного договору, відповідач був власником вказаного приміщення. Оскільки до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 заяв про розірвання або внесення змін до Договору не подавав, тому між сторонами продовжують існувати договірні відносини з приводу водопостачання до вказаного приміщення, а відтак відповідач повинен виконувати обов'язки, передбачені умовами Договору.

З пояснень відповідача та матеріалів справи вбачається, що з 31.01.2011р. відповідач ОСОБА_2 не є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, і позивачем не доведено, що він є користувачем (орендарем) вказаного приміщення і споживачем послуг позивача, тобто використовує послуги, які надає КП «Водоканал» за вказаною адресою.

За наведених обставин, суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 не є власником або користувачем приміщення і споживачем послуг позивача, заборгованість за послуги водопостачання за період безоблікового водокористування в сумі 14542,81 грн. утворилася після переходу права власності на приміщення до ОСОБА_5, то відповідач ОСОБА_2 не може нести відповідальність за порушення оплати послуг з водопостачання власником приміщення, а отже належним відповідачем за зазначеними вимогами є власник приміщення - ОСОБА_5

Доводи представника позивача, що між сторонами продовжують існувати договорні відносини з приводу водопостачання до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, суд вважає безпідставними, оскільки з часу переходу права власності на нерухоме майно всі договори, що стосуються вказаного приміщення та були укладені попереднім власником ОСОБА_2 втратили свою чинність, в тому числі і Договір №4274/1 від 13.01.2011р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації.

Відповідно до змісту ст.ст. 11 та 33 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача (правова позиція Верховного Суду України в постанові від 21 січня 2015р. справа №6-204цс14).

Суд, з урахуванням положень ч.4 ст.10 ЦПК України, роз'яснив представнику позивача право про можливість заявлення клопотання про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача, однак позивач таким правом не скористався, представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог відповідно до викладених в позовній заяві.

Встановивши, що позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем або притягнення співвідповідача, вважає необхідним ухвалити рішення про відмову у позові, що не позбавляє позивача права на звернення до суду із позовом до особи, яка має відповідати за цим позовом, а саме до власника приміщення.

Крім того, при ухваленні рішення суд вважає необхідним зауважити, що Правила користування системами централізованого комунального постачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008р. №190 застосовуються у правовідносинах між виробником (надавачем) таких послуг і їх споживачами - юридичними особам, фізичними особами-підприємцями, до яких відповідач, як споживач, також не відноситься.

Повний текст рішення виготовлено 01.09.2016р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.317, 319, 509, 526 ЦК України, ст.ст. 10,11, 30, 33, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального підприємства «Водоконал» до ОСОБА_2 про стягнення плати за послуги водопостачання за період безоблікового водокористування - відмовити в повному обсязі

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: М.В.Сидорова