Дата документу 16.12.2016
ЄУ № 420/1189/16-ц
Провадження №2/420/615/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Тарасова Д.С.

за участю секретаря Колесник Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів і відповідно до уточнених позовних вимогах просить стягнути солідарно: з ОСОБА_1та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором у розмірі 67000,73 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 вересня 2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_1був укладений договір кредитної лінії № 700нп, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 50000 грн., терміном на 60 фактичних місяці, зі сплатою 12 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 30.09.2014 року був укладений договір поруки між КС «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_2, відповідно до якого поручитель взяв на себе обовязок відповідати за зобовязаннями відповідача ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору №700нп від 30.09.2014 року. Однак, відповідач ОСОБА_1 узяті на себе зобовязання вчасно не виконала, постійно порушувала графік сплати кредиту, не доплачувала необхідні до сплати суми. Не виконання зобовязань призвело до утворення заборгованості, яка станом на 27.10.2016 року становить 67000,73 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові відправлення, причини не явки суду не повідомили

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заперечення проти позову, вважає, що позов є необґрунтований, та в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного. В обґрунтування позову позивач посилається на договір кредитної лінії №700 нп від 30.09.2014 року, за яким відповідач начебто отримала кредит у розмірі 50 000,00 грн. Однак грошових коштів на руки вона не отримувала. Зазначений договір її зобовязали укласти представники позивача з тією метою, щоб погасити заборгованість за іншим кредитним договором між нею та КС «Імперіал ЛТД». В силу ч.1 ст. 234 ЦК України вказаний правочин є фіктивним, оскільки його вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовились цим правочином, так як грошей вона не отримувала. Ч. 2 ст. 234 ЦК України передбачено, що фіктивний правочин визнається судом недійсним. Разом з тим, ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобовязанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно з частиною 3 ст. 91 ЦК України юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). В кредитному договорі не зазначеного, що КС «Імперіал ЛТД» є уповноваженою фінансовою установою на здійснення валютних операцій . Враховуючи викладено законних підстав для задоволення позовних вимог КС «Імперіал ЛТД» за даними правовідносинами не вбачається, у звязку з чим у позові просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між позивачем КС «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_1 30 вересня 2014 року був укладений договір кредитної лінії №700нп (далі Договір).

Згідно п.п. 1.1., 2.1., 3.1 Договору, позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 50 000 грн. строком на 60 фактичних місяців від дати отримання кредиту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до заяв адресованих на ім'я Голови правління КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_1 просить видати їй черговий транш кредитної лінії у розмірі 20606.00 грн., 15000,00 грн. та 14395,11 грн.

Відповідно до п.2.3. Договору відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього Договору.

Згідно п. 5.1.3. Договору відповідач ОСОБА_1 зобовязалася вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів.

Відповідно до п.п. 3.7, 3.8 Договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може, за рішенням Кредитного комітету, визнаватись кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 24% річних від суми залишку кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за Договором № 700 нп від 30.09.2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.

Відповідно до п. 1.1 договорів поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором № 700 нп від 30.09.2014 року.

Згідно п. 3.1 договорів поруки поручитель відповідає по зобовязаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Пунктом 3.2 договорів поруки передбачено, що солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань по поверненню кредитної заборгованості виникла заборгованість, яка складається із заборгованості з основної суми боргу 49560,00 грн. та заборгованості зі сплати відсотків 17440,73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком суми заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та надання фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах.

Частиною 4 ст. 8 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що ліцензуванню в кредитній спілці підлягає діяльність з залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до закону.

За правилами ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державний ринок фінансових послуг» діяльність з надання фінансових кредитів дозволяється після отримання відповідної ліцензії.

Статтею 21 цього Закону передбачена господарська діяльність кредитної спілки, яка полягає, зокрема, у наданні кредитів своїм членам і залученні на договірних умовах внесків (вкладів) своїх членів на депозитні рахунки. Провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 627 ЦК України обрала для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклала договір на запропонованих вказаних кредитною спілкою умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи в кредитному договорі.

Таким чином волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача на отримання кредиту, а з боку позивача на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом.

Поряд з цим, сторони також погодили між собою відповідальність сторін, яка настає при невиконанні ними умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договорута у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов'язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 5.2 Договору поруки №700нп від 30.09.2014 року, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, а також коли кредитор протягом трьох років, з моменту настання права вимоги за зобовязання, не предявить вимоги до поручителя.

За змістом частини четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку зявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобов'язань боржників за основними договорами не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Таким чином, порука за договором поруки, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та поручителем ОСОБА_2 є припиненою, оскільки вимогу до поручителів про повернення боргових сум кредитор пред'явив більш ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов'язання, а саме 13.06.2016 року, тоді як боржник ОСОБА_1 зобовязана була здійснити черговий платіж 30.11.2014 року (відповідно до розрахунку заборгованості від 27.10.2016 року).

Аналогічний правовий висновок щодо припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України висловлений в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року (справи № 6-28цс14).

Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Суд, доводи представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 відносно того, що в кредитному договорі №700 нп від 30.09.2014 року не зазначено, що КС «Імперіал ЛТД» є уповноваженою фінансовою установою на здійснення валютних операцій та що вказаний правочин є фіктивним, оскільки його вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, так як ніяких грошей вона не отримувала, відхиляє, у звязку з наступним.

Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Безпідставними є доводи відповідача ОСОБА_1 щодо фіктивності кредитного договору.

Згідно ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Отже, позивач має довести відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша- намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України відповідачем не надано доказів вчинення сторонами кредитного договору для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.4. ст. 8 Закону України «Про кредитні спілки» ліцензуванню в кредитній спілці є діяльність по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до закону.

В пункті 8 розділу 1 Положення «Про Державний реєстр фінансових установ», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2013 р. за № 2161/24693, зазначено, що фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання Свідоцтва. Якщо відповідно до нормативно-правових актів для надання певної фінансової послуги необхідно мати ліцензію та/або дозвіл, фінансова установа має право на надання такої послуги лише після отримання відповідної ліцензії та/або дозволу.

Так, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи виданого 18.12.2008 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, КС «Імперіал ЛТД» зареєстрована як фінансова установа, реєстраційний номер 14102294, серія та номер свідоцтва КС№892.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг видано Ліцензію серії АВ №614958 КС «Імперіал ЛТД» для здійснення діяльності кредитною спілкою по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №554364, Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» зареєстрована та має ідентифікаційний код юридичної особи 35520810.

Таким чином, доводи представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4, що кредитний договір № 700нп від 30.09.2014 у чинність ст. 227 є недійним (оскільки КС «Імперіал ЛТД» не має письмового дозволу (генеральної ліцензії) здійснення операцій з валютними цінностями) не ґрунтуються на вимогах Закону і є безпідставними, оскільки на укладення оспорюваного договору отримання такої ліцензії не потребує.

Виходячи з вищевикладеного, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що у чинність ст.ст. 526, 530, 554, 610-612, 1049 ЦК України, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 67000,73 грн. з яких: заборгованість з основної суми боргу 49560,00 грн. та заборгованість зі сплати відсотків 17440,73 грн.

У чинність ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 554, 599, 610-612, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» (р/р 8585 в АТ «Ощадбанк», МФО 304665, ) заборгованість за кредитним договором №7000нп від 30 вересня 2014 року у розмірі 67000,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави р/р № 0223, МФО 804013, Код 37942461, одержувач: УДКСУ у Новопсковському районі, банк одержувача: ГУДКСУ у Луганській області судові витрати по 229,66 грн. з кожного, всього 1378 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

З оригіналом згідно