Справа № 203/3323/16-ц
Провадження № 2/0203/1163/2016
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
08 грудня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Давіденко Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, у поданій заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 заперечень проти позову не надали, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причин не повідомили, свого представника до суду не направили, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно.
На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.
Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України.
За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.
Також судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня2012 року, яке не оскаржувалось і набрало законної сили, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ПАТ «Акцент-Банк» про звернення стягнення задоволено частково; ухвалено звернути стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспорту № DN/532-1 від 30.05.2007 року, а саме: автомобіль RENAULT модель: MAGNUM, рік випуску: 2000, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3 та автомобіль KRONE, модель: SDP27, рік випуску: 2000, тип ТЗ: напівпричіп - бортовий - Е, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер: НОМЕР_5, що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № dn/532 від 30.05.2007 року - в розмірі 960 755,72 грн.; вирішено питання розподілу судових витрат; в решті позову - відмовлено (а.с.59-60).
Вказаним рішенням також встановлено, що станом на 20 липня 2012 року ОСОБА_1 свої зобов?язання за кредитним договором №dn/532 від 30 травня 2007 року не виконує, тому заборгованість становить 120199,64 долари США, у тому числі: заборгованість за кредитом - 51 207,27 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 43 798,11 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 25 194,26 дол. США.
За даними про сплачені позивачу кошти в рахунок погашення боргу за вказаним кредитним договором згідно виписки по рахунку та розрахунку боргу, представленими позивачем (а.с. 61-62, 7-10), на підставі вказаного судового рішення відбулася реалізація заставного майна та погашення існуючого станом на 20 липня 2012 року боргу частково 13 жовтня 2014 року та 31 березня 2015 року.
При цьому, суд приймає до уваги, що в п.6.7 кредитного договору сторони узгодили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів - у п?ять років.
Розв?язуючи позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Належне виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_1 зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів та інших платежів за кредитом були забезпечені порукою співвідповідача ОСОБА_2 за договором від 30 травня 2007 року № DN/532-2 (а. с. 29), укладеного згідно ст.553 ЦК України, за умовами яких, співвідповідач зобов'язався відповідати у тому ж розмірі, що і основний боржник та у випадку невиконання ним зобов'язань за договором погасити усю суму заборгованості в рамках узгодженого ліміту.
Так, за умовами п.5 вказаного договору поруки у випадку невиконання боржником якого-небудь обов'язку, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) обов?язку(ів).
Пунктом 6 вказаного договору передбачено, що поручитель зобов'язаний виконати обов'язок(ко), зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж п?яти календарних днів з моменту отрмання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору.
У пункті 10 укладеного сторонами договору поруки зазначено, що цей договір діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором.
Згідно з пунктом 11 договору поруки строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється у 5 років.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.
Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).
З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 10 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.
Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.
Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися.
Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.
У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 25 травня 2012 року.
За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 20 травня 2012 року і протягом наступних шести місяців.
Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором у останньої вже станом на 20 липня 2012 року виникла заборгованість у загальному розмірі 120199,64 доларів США, станом на 24 червня 2016 року позивач заявив про наявність заборгованості у розмірі 206113,93 долари США.
За умовами кредитного договору боржник зобов'язався повернути кредит у строк до 25 травня 2012 року, однак банк звернувся до поручителя з позовом у липні 2016 року, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.
Такий висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 в силу ст. 360-7 ЦПК України враховується судом при застосуванні таких норм права у даній цивільній справі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача ОСОБА_1 пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 209, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Відповідач має право подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий О.В. Колесніченко