У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 9 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 5 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 27 жовтня 2014 року о 16 год. 50 хв. на дорозі М-18-01 під'їзної дороги зі сторони м. Києва до міжнародного аеропорту «Харків» сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного йому на праві власності автомобіля «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1, автомобіля НОМЕР_2 з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6, автомобіля ВАЗ-211540, номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_7, та автомобіля «КIА CEED», номерний знак НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5 У результаті ДТП належний йому на праві власності автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а він майнової та моральної шкоди. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року винним у ДТПвизнано ОСОБА_5

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент здійснення ДТП була застрахована в публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант-авто»» (далі - ПАТ «УСК «Гарант-авто»).

У березні2015 року він звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-авто» із заявою про відшкодування матеріального збитку, завданого йому внаслідок ДТП, але відшкодування страховою компанією не було проведено у зв'язку із перебуванням товариства у стані ліквідації.

Відповідно до страхового акту № /01 вартість завданого йому матеріального збитку становить 41 185 грн.

Ураховуючи викладене та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4, просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь 41 185 грн на відшкодування майнової шкоди та 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 9 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 5 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 41 185 грн. на відшкодування майнової шкоди та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суди, правильно застосувавши положення ст. 23, ч. 1 ст. 1166, ст. 1187 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до обґрунтованого висновку про те, що винні дії ОСОБА_5 знаходяться в прямому причинному зв'язку із завданою позивачу майновою та моральною шкодою, тому відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, з вини якого сталося ДТП, повинен відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду.

Доводи касаційної скарги стосуються розміру стягнутої шкоди, проте суди дали їм належну правову оцінку. При цьому позивач, потерпілий, обирає спосіб судового захисту і він звернувся до винного в ДТП, а не до страховика. Право потерпілого на повне відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-2808 цс 15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При цьому у правовідносинах завдання шкоди діє презумпція завдавача шкоди і саме відповідач повинен довести відсутність своєї вини, а також спростувати письмові докази, подані позивачем, на підтвердження розміру шкоди, що відповідач не довів (ст. ст. 10, 60 ЦПК України, ст. 1187 ЦК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 9 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 5 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник С.Ф. Хопта С.П. Штелик