АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1898/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 629/3599/13-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Бровченка І.О.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акцент-Банк» - ОСОБА_3

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акцент-Банк» в особі представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 18.08.2008 року між відповідачем та ПАТ «Акцент-Банк» був укладений кредитний договір № АСТ8RX26270061, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 8485,55 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 29.05.2013 року склала: 217481,01 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8296,24 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом-1051,10грн.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 2240,26грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 195060,98грн; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) -500грн; штраф( процентна складова)- 10332,43 грн. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ « Акцент Банк» заборгованість в сумі 217481,01 грн., судовий збір в сумі 2174,81грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2016 року в позові ПАТ «Акцент-Банк», в особі представника ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись із зазначеним вище рішенням першої інстанції представник ПАТ КБ «ПриваБанк» - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального

права, просить скасувати рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2016 року та ухвалити нове, яким позов ПАТ «Акцент-Банк» задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що судом першої інстанції взагалі не визначено початок відліку строку позовної давності та залишено без уваги, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Також апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що умови є невідємною частиною договору, зміст умов є істотнім для дійсності кредитного договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.08.2008 року між відповідачем та ПАТ «АкцентБанк» був укладений кредитний договір №АСТ8RX26270061, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 8485,55 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надано відповідачу на 24 місяці у строк з 18.08.2008 року по 18.08.2010 рік включно.

Із заяви позичальника №АСТ8RX26270061від 18.08.2008 року та Умов надання споживчого кредити фізичним особам («розстрочка») («Стандарт») вбачається, що термін дії договорених відносин між позивачем та відповідачем становить з 18.08.2008 року по 18.08.2010 рік.

Позивач звернувся до суду лише 27.08.2013 року, пропустивши строк позовної давності.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

З таким рішенням суду першої інстанції судова колегія погоджується, оскільки вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що датою укладання вищевказаного кредитного договору є 18.08.2008 р., та зі спливом трьох років датою закінчення строку позовної давності є 18.08.2011 р. Позивач звернувся до суду з позовом лише 27.08.2013 року.

Відповідно до п. 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавця забороняється вимагати повернення споживного кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України про застосування строків позовної давності до кредитних правовідносин, викладеними у постановах № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року, № 6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, правовий висновок Верховного Суду України та те, що датою закінчення строку позовної давності є 18.08.2011 р, а позивач звернувся до суду з позовом лише 27.08.2013 р., апеляційний суд вважає, що є підстави для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази, які були досліджені в судовому засіданні і дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За таких обставин, доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Позивач будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - не надав.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 акціонерного товариства «ПриватБанк» - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді