Номер провадження: 22-ц/785/550/16
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Південної регіональної дирекції у м. Одесі, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про припинення зобов'язання,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» в особі Південної регіональної дирекції у м. Одесі, за участю третьої особи - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та просить припинити зобов'язання по кредитному договору №CL-SME500/138/2008 від 11 червня 2008 року, укладено між ним та ЗАТ «ОТП Банк». При цьому посилається на те, що згідно вищевказаного договору, Банк надав йому грошову суму у розмірі 195 750 грн. для придбання автомобіля марки МАЗ 543203-222, з кінцевим строком повернення кредиту до 11 червня 2015 року зі сплатою 10% річних за користування кредитними коштами. Цього ж дня, з ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір застави транспортного засоби для забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором.

Також позивач зазначив, що до листопада місяця 2008 року ним було сплачено на користь Банку 30 063 грн. в рахунок погашення боргу по вказаному кредитному договору. Однак, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, він не в змозі був використовувати автомобіль за призначенням, а саме для ведення господарської діяльності, тому не оплачував Банку кошти до квітня місяця 2009 року. Однак, 26 березня 2009 року Банк вилучив в нього вказаний автомобіль, посилаючись на порушення умов кредитного договору. У зв'язку з цим, позивач не мав можливості продовжувати вести підприємницьку діяльність та сплачувати заборгованість по кредитному договору. Згідно п. 3.3 договору застави вартість автомобіля визначена в розмірі 217 500 грн., що перевищує суму боргу позивача за кредитним договором. Тому, ОСОБА_2 вважає, що ним зобов'язання перед Банком щодо погашення кредиту виконані в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник ПАТ «ОТП Банк» в особі Південної регіональної дирекції у м. Одесі, та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позов не визнала, просила суд у його задоволенні відмовити, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивач добровільно поставив машину на стоянку Банку, жодного разу після цього не вимагаючи її повернення. Також зазначила, що передача Банку автомобіля не може бути підставою для припинення боргових зобов'язань за кредитним договором. Крім того, Банк не реалізував вищевказаний автомобіль, тому зобов'язання щодо погашення кредиту позивачем не були виконані.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

11 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №CL-SME500/138/2008 про надання йому споживчого кредиту у сумі 195 750 грн. для придбання автомобіля марки МАЗ 543203-222 на строк по 11 червня 2015 року із сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами.

Згідно п. 1.1 частини №2 кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені в кредитному договорі.

Позивач придбав вищевказаний автомобіль, що підтверджується договором №05193-08 від 16 травня 2008 року та відповідними витратними накладними, наявними в матеріалах справи.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 також був укладений договір застави автотранспортного засобу №PCL- SME500/138/2008.

Згідно п. 3.2.1 вказаного договору протягом терміну дії цього договору заставодавець не має права розпоряджатись предметом застави, включаючи його продаж або передачу у заставу будь-яким третім особам.

Відповідно п. 3.3 договору вартість предмета застави складає 217 500 грн.

Позивачем були сплачені на рахунок ЗАТ «ОТП Банк» кошти у розмірі 30 063 грн. Однак, інша частина заборгованості перед Банком погашена не була, що не заперечував представник позивача у судовому засіданні.

Як вбачається з акту приймання-передачі майна від 26 березня 2009 року, транспортний засіб марки МАЗ 543203-222, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, був переданий до ЗАТ «ОТП Банк», що спростовує доводи позивача про примусове вилучення відповідачем вищевказаного транспортного засобу.

26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого останній прийняв право вимоги за договором №CL-SME500/138/2008 від 11 червня 2008 року. Перехід до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до ОСОБА_2 підтверджується також додатком №1 до договору про відступлення права вимоги від 26 листопада 2010 року. Згідно умов вказаного договору, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло також право вимоги на заставне майно у вигляді транспортного засобу марки МАЗ 543203-222.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, в тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а за ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов кредитного договору, у нього утворилась заборгованість.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року, були задоволені позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №CL-SME500/138/2008 від 11 червня 2008 року у розмірі 921 524, 94 грн. та судові витрати у розмірі 3 441 грн.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Розділом 50 ЦК України передбачені наступні випадки припинення зобов'язання: припинення зобов'язання виконанням; припинення зобов'язання переданням відступного; припинення зобов'язання зарахуванням; припинення зобов'язання за домовленістю сторін; припинення зобов'язання прощенням боргу; припинення зобов'язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі; припинення зобов'язання неможливістю його виконання; припинення зобов'язання смертю фізичної особи; припинення зобов'язання ліквідацією юридичної особи.

Твердження представника ОСОБА_2 про припинення зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з передачею заставного автомобіля Банку, дійсно є безпідставними, оскільки предмет застави на той час реалізований не був, тому, заборгованість по сплаті кредиту погашена не була. Крім того, звіт з визначення середньої вартості транспортного засобу №1036 був проведений лише 10 квітня 2015 року на підставі відповідної заяви ОСОБА_2 від 10 квітня 2015 року.

Таким чином, зобов'язання за кредитним договором №CL-SME500/138/2008 від 11 червня 2008 року позивачем виконані не були, а тому дійсно не можуть вважатись такими, що припинились.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції в судовому засідання також було встановлено, що спірний автомобіль було продано з електронних торгів 26.03.2016р. за 135 656 грн., що значно менше стягнутої з ОСОБА_2 суми заборгованості відповідним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року. Вказані електронні торги були проведені саме в ході виконавчих дій з виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року щодо стягнення з ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 924 965,94 грн. про що свідчать копія акту - прийому передачі спірного автомобіля, копія акту державного виконавця про проведення електронних торгів від 05.04.2016р., досліджений судом оригінал постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15.04.2016р. (завірена копія якої залучена до матеріалів справи)

Таким чином, твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначених вище висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков