Справа № 324/70/16-ц
Провадження № 2/324/142/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Кацаренко І.О.,

при секретарі Пилипенко Я.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 предявив до відповідачів позов про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії, які в подальшому уточнив (а.с.21-24;71).

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він зі своєю родиною проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_3), 18, кв.1. На підставі договору №6539 від 02 грудня 2008 року, укладеного між ним та публічним акціонерним товариством «Запоріжгаз» (далі за текстом ПАТ «Запоріжгаз»), він є побутовим споживачем природного газу, який поставляло йому в належну йому квартиру підприємство ПАТ «Запоріжгаз, а він сплачував його обєми за встановленими цінами відповідно показників лічильника газу «Ямпіль» №514679, який належить йому, позивачу, особисто.

16 грудня 2015 року працівники Оріхівського УЕГГ, яке було виробничою структурною одиницею ПАТ «Запоріжгаз», демонтували належний йому, позивачу, лічильник газу, а на його місце встановили перехідник без лічильного механізму, що унеможливлює облік спожитого газу. Спеціалісти Оріхівського УЕГГ запропонували йому підписати акт про демонтаж лічильника для проведення планової перевірки, на що він відмовився, оскільки згоди на демонтаж лічильника він не давав. Працівники УЕГГ заявили йому, що отримали вказівку на демонтаж лічильника в його квартирі від свого керівництва, а потім забрали лічильник з собою і поклали в неопломбованому вигляді до службового автомобіля ПАТ «Запоріжгаз».

В грудні 2015 року позивач отримав від ПАТ «Запоріжгаз» платіжну квитанцію про оплату спожитого в листопаді 2015 року газу в обємі 875 куб.м на 2179,90 грн., що не відповідає дійсності, так як ним оплачені всі обєми спожитого газу за листопад 2015 року в розмірі 200 куб.м на суму 720 грн., що також зафіксовано на електронному сайті відповідача.

Крім того 15 січня 2015 року від Оріхівського УЕГГ, позивач ОСОБА_1 отримав повідомлення без номеру та дати про те, що незаконно демонтований у нього лічильник газу відповідно до довідки про непридатність №6-1695-15 від 25 грудня 2015 року визнано непридатним для подальшої експлуатації та ремонту. При цьому документального підтвердження висновків щодо неможливості проведення ремонту лічильника газу публічне акціонерне товариство «Запоріжгаз» не надало, що, як вважає позивач, вказує на порушення вимог положень пункту 16-1 Правил надання населенню послуг з газопостачання та абзацу шостого пункту 33 Правил, так як демонтований у нього лічильник газу, виготовлений Ямпільським приладобудівним заводом, відповідно до технічних умов має придатність роботи 20 років.

Позивач у звязку з зазначеним просить постановити судове рішення, яким: 1) визнати дії уповноважених осіб ПАТ «Запоріжгаз» з демонтажу лічильника газу в належній йому квартирі в спосіб, викладений в позовній заяві, протиправними; 2) визнати бездіяльність ПАТ «Запоріжгаз» щодо відмови йому в ремонті демонтованого лічильника газу протиправною та зобовязати здійснити такий ремонт; 3) визнати протиправними дії ТОВ «Запоріжгаз Збут» з нарахування йому до сплати за спожитий газ за листопад 2015 року в обємі 875 куб.м на суму 2179,90 грн. та за грудень 2015 року начебто-то існуючої заборгованості в сумі 856,68 грн., за лютий 2016 року на суму 1405 грн. 49 коп.; 4) стягнути з ПАТ «Запоріжгаз» на його користь понесені ним витрати зі сплати судового збору при подачі позову 551,20 грн. і при подачі заяви про забезпечення позову 275,60 грн..

У судовому засіданні позивач підтримав свої уточненні позовні вимоги і просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому суду пояснив, що спеціалісти Оріхівського УЕГГ порушили низку законодавчих актів України в частині надання послуг населенню з газопостачання, зокрема, при демонтажі у нього в квартирі газового лічильника, бо він згоди на демонтаж лічильника не надавав, про що свідчить відсутність його підпису в акті за наслідками демонтажу. Крім того, будь-якого письмового розпорядження (наказу) про демонтаж належного йому лічильника спеціалісти УЕГГ йому не предявили. З боку працівників ПАТ «Запоріжгаз» порушено його конституційне право на недоторканість житла і право на захист власності, що спонукало його звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою про притягнення їх до кримінальної відповідальності. Оскільки належного доказу тому, що демонтований у нього лічильник дійсно має якісь несправності або недоліки, погрішності, відповідачі зобовязані відремонтувати його лічильник за власний кошт. Нарахування нібито існуючої у нього перед відповідачами заборгованості здійснено з надуманих підстав і зроблені «зі стелі», бо жодних доказів наявності такої заборгованості не існувало і не існує. Тому просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів за довіреностями (а.с.69,70) ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав у повному обсязі і просив відмовити в їх задоволенні. При цьому суду пояснив, що демонтаж лічильника в квартирі позивача був здійснений на цілком законних підставах, оскільки лічильник «Ямпіль» 2008 року випуску має строк повірки 5 років, і тому у грудні 2015 року працівники Оріхівського УЕГГ здійснили його демонтаж. Видання будь-якого наказу на демонтаж не передбачено діючим на той час законодавством України, а здійснюється виключно на підставі Правил надання населенню послуг з газопостачання. Оскільки споживач ОСОБА_1 під час демонтажу лічильника вів себе зухвало, протизаконно, пошкодив майно ПАТ «Запоріжгаз», була подана до відділу поліції у м.Пологи відповідна заява про притягнення його до кримінальної відповідальності. Лічильник у позивача демонтували не на перевірку, а на повірку, тому законом не передбачено виготовлення висновку за її результатами. 07 жовтня 2015 року при проведенні інвентаризації у абонента ОСОБА_1 було виявлено оплату наданих споживачу послуг наперед, оскільки фактичні показання лічильника газу були 14975 куб.м, а сплачено було за 15450 куб.м газу. Оскільки з 01 квітня 2015 року вартість 1 куб.м природного газу для населення збільшилася з 1,198 грн. до 7,188 грн., станом на 01 грудня 2015 року заборгованість з газоспоживання у позивача складала 2179,90 грн.. Станом на 25 травня 2016 року у споживача ОСОБА_1 перед ТОВ «Запоріжгаз Збут» заборгованості нема.

Суд, вислухав у судовому засіданні позивача і представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 14 ЦК України визначено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У частині другій цієї статті йдеться про те, що особа не може бути примушена до дій, які не є обовязковими для неї.

Тобто, виходячи з положень ч.1 ст.14 ЦК України, під обовязковими діями слід розуміти дії, виконання яких покладається на особу договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до змісту ст.11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відносини між газопостачальним підприємством і фізичними особами-споживачами газу регулюються ст.714 ЦК України, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року (далі за текстом Правила).

Пунктом 30 Правил передбачено, що газопостачальник має право перевіряти стан лічильників газу, а також цілість пломб на них та газових приладах і пристроях, відключених від систем газопостачання.

Відповідно до п.34 Правил споживач несе відповідальність за відмову у доступі до власних житлових і підсобних приміщень, де розташовані газові прилади, пристрої, лічильники газу, представникам газопостачального підприємства для демонтажу лічильників газу, повязаного із проведенням їх планової перевірки. Відповідно до п.35 Правил про порушення, допущені споживачем під час користування газом, відповідні представники складають акт-претензію у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Пунктом 16-1 Правил передбачено, що у разі коли лічильник газу, що перебуває у власності споживача, визнано в установленому порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, розрахунки із споживачем здійснюються протягом двох місяців з дня письмового повідомлення газорозподільним підприємством споживачеві про визнання лічильника газу непридатним до експлуатації та ремонту відповідно до середньомісячного обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців, а в подальшому відповідно до встановлених норм споживання та вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Цим же пунктом передбачено, що лише коли лічильник газу, що встановлений у споживача та перебуває у власності газорозподільного підприємства, визнано в установленому порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, демонтаж, транспортування та монтаж нового лічильника газу здійснюється за рахунок зазначеного підприємства. При цьому газорозподільне підприємство встановлює споживачеві новий лічильник газу протягом двох місяців з дня визнання його непридатним до експлуатації та ремонту.

Тобто, якщо безкоштовно встановлений лічильник виявився несправним, в такому разі його ремонт проводиться за рахунок газового господарства. Якщо ж лічильник встановлюється за рахунок абонента, то і ремонт проводиться за його рахунок, а тому твердження позивача, що саме підприємство-постачальник за свій рахунок має відремонтувати лічильник, є таким, що не грунтується на вимогах діючого на момент виникнення правовідносин між сторонами у справі законодавства України.

Пунктом 11 Правил передбачено, що у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.

Пунктом 10 Правил встановлено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється, починаючи з 01 січня 2007 року, за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показниками лічильників газу, а в разі їх відсутності за нормами споживання природного газу.

Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році.

Ці пункти Правил кореспондуються з п.24,30 Договору про надання послуг газопостачання.

Судом встановлено, що на підставі договору про надання населенню послуг з газопостачання №6539 від 02 грудня 2008 року позивач є споживачем природного газу, який надавав йому ПАТ «Запоріжгаз» в особі Оріхівського УЕГГ.

Відповідно до п.21 зазначеного договору за наявності лічильника газу розрахунок за надані послуги повинен проводитися за встановленими цінами на підставі фактичних показань лічильника. Відповідно до договору позивач взяв на себе зобовязання по забезпеченню доступу представників ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» до внутрішніх систем газопостачання для демонтажу або монтажу лічильника газу, повязаних з проведенням його періодичної та позачергової повірки (а.с.5-6).

Облік спожитого природного газу в квартирі позивача №1 у будинку №18 по вул.Єдності (ОСОБА_3) у м.Пологи здійснювався лічильником газу типу G-4 «Ямпіль» 2008 року випуску, який належить позивачу (а.с.7,зворот).

Про обєми спожитого ним газу позивач повідомляв підприємство-постачальника в особистому кабінеті 104.ZP.ua (а.с.74-78).

16 грудня 2015 року відповідно до акту №00002996 газовий лічильник «Ямпіль» 2008 року виготовлення заводський №514679 у квартирі позивача спеціалістами ПАТ «Запоріжгаз» був демонтований на держповірку з зафіксованими показниками лічильника 15537, у квартирі позивача був встановлений монтажний вузол. Знята пломба №1768397 (а.с.49).

Повіркою встановлено непридатність вилученого засобу вимірювальної техніки до застосування та ремонту, про що був повідомлений споживач ОСОБА_1 (а.с.11).

Споживач ОСОБА_1 ПАТ «Запоріжгаз» був письмово попереджений про те, що в нього станом на 29 лютого 2016 року за показниками лічильника газу 15537 куб.м обліковується заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 1405,49 грн. (а.с.72). Згідно фінансового стану абонента ОСОБА_1 у нього станом на 01 грудня 2015 року малася перед ПАТ «Запоріжгаз» заборгованість в сумі 2179,90 грн. (а.с.11,зворот;99). З рахунку за квітень 2016 року і пояснень у судовому засіданні представника відповідачів судом встановлено, що станом на день вирішення справи в суді у позивача перед відповідачами заборгованості за споживання природного газу нема (а.с.112).

З акту №0000351 судом встановлено, що на підставі заяви позивача до керівництва Оріхівського УЕГГ, його довіреності спеціалістами УЕГГ в його квартирі 01 березня 2016 року встановлений газовий лічильник типу G-4 Метрікс 2015 року виготовлення (а.с.82-85).

Проналізував добуті у судовому засіданні докази і дав їм оцінку в сукупності з зазначеними вище нормами ЦК України і нормативно-правовими актами, які регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є такими, що не ґрунтуються на законі, а їх обґрунтованість спростовується дослідженими в судовому засіданні усними і письмовими доказами.

Відповідно до вимог ч.6 ст.154 ЦПК України вжиті судом заходи забезпечення позову ухвалою суду від 28 січня 2016 року (а.с.30) суд вважає за необхідне скасувати після набрання судовим рішенням у даній цивільній справі законної сили.

Керуючись ст.ст.11,14,15,714 ЦК України, ст.ст. 3,10,11,60,61,79,88,154 ч.6,209,212,213-215 ЦПК України, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобовязання вчинити певні дії.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 28 січня 2016 року, скасувати після набрання судовим рішенням у даній цивільній справі законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Пологівський районний суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: