Ухвала

іменем україни

10 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона навчається у Національному університеті «Львівська політехніка», інститут комп'ютерних наук і інформаційних технологій на контрактній основі, а її мати не може повністю забезпечити їй повноцінне навчання та утримання, тому на підставі ст. 199 СК України просила стягнути зі свого батька - відповідача у справі на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу), починаючи з дня ухвалення рішення і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2015 року виправлено описку в рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року.

Резолютивну частину рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року доповнено словам «щомісячно».

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказівнад іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного рішення.

Статтею 9 СК України передбачено регулювання сімейних відносин за домовленістю (договором) сторін. Подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ст. 181 СКУкраїни).

Участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачено ст. 185 СК України. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні указаного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості вказаних позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд установив, що відповідно до вимог ст. 9 СК України 05 квітня 2012 року між батьками позивача укладено договір, відповідно до якого батько зобов'язується брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані її навчанням у вищому навчальному закладі, починаючи із 01 вересня 2013 року; додаткові витрати на дитину забезпечуються шляхом внесення батьком одноразово та наперед коштів у сумі 78 281 грн 42 коп., що еквівалентно 9 800 доларів США, на банківський рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_4; із врахуванням доданих 200 доларів США сума становила 10 тис. дол. США. Так, сторонами договору досягнуто згоди про те, що вказана грошова сума є остаточною і перегляду не підлягає (п. 2 абз. 4 договору). Цільове призначення цих коштів також було визначено у ч. 3 договору - для забезпечення потреб дитини на оплату навчання дитини у вищому навчальному закладі та її утримання під час навчання.

Крім того, суд надав належну оцінку тій обставині, що 27лютого 2012 року в Личаківському районному суді м. Львова між батьками позивача укладено мирову угоду, яка визнана судом, відповідно до якої 05 квітня 2012 року ОСОБА_3 сплатив на утримання дочки ОСОБА_2 аліментидо досягнення дитиною повноліття урозмірі 80 тис. грн, що еквівалентно близько 10 тис. доларів США.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок апеляційного суду про те, що відповідач належним чином виконав свій батьківський обов'язок із забезпечення утримання дитини та повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та на правильність висновків суду не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання дитини, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак