Справа № 572/1992/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - МАРТИНЮК І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до САРНЕНСЬКОЇ ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення Сарненської міської ради № 1640 від 17 жовтня 2014 року в частині відмови позивачу у наданні у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0672 га. для ведення індивідуального садівництва, городництва в м.Сарни по вул.Гайдара; визнати незаконним та скасувати рішення Сарненської міської ради № 1621 від 17 жовтня 2014 року в частині надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0638 га. для ведення особистого селянського господарства в м.Сарни по вул.Гайдара,10А за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови; визнати незаконним та скасувати рішення Сарненської міської ради № 1887 від 19 червня 2015 року в частині затвердження проекту землеустрою, передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки орієнтовною площею 0,0638 га. для ведення особистого селянського господарства в м.Сарни по вул.Гайдара,10А за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови та видачі йому свідоцтва на право власності на цю земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що спірною земельною ділянкою, розташованою по вул.Гайдара в м.Сарни Рівненської області, він користувався протягом семи років на підставі договору оренди, який було розірвано за ініціативою Сарненської міської ради. З огляду на наведене, позивач вважає, що він мав переважне право на виділення йому цієї земельної ділянки.

Представник позивача пояснив, що вважає оскаржувані рішення Сарненської міської ради незаконними, так як при розгляді питання виділення земельної ділянки за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідач підійшов до даного питання формально та виділив земельну ділянку відповідачу без достатнього обґрунтування такого рішення. Також, представник позивача зазначав, що аналогічні порушення, були припущені Сарненською міською радою під час виділення спірної земельної ділянки ОСОБА_3 у 2013 році, що вбачається із рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 травня 2014 року.

Також, позивачем та представником позивача зазначено, що на земельній ділянці, відведеній ОСОБА_3 розташовані водовідвідні канави, які з вини відповідача не функціонують, що призводить до підтоплення вулиці Гайдара у весняний період.

Представник відповідача - Сарненської міської ради заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала повністю, пояснила, що рішення про відведення земельної ділянки ОСОБА_3 прийнято міською радою в межах компетенції. Вказане питання було розглянуто відповідною комісією за участю представників обох претендентів. Представник відповідача вважає, що наведена Сарненською міською радою мотивація прийнятого на користь ОСОБА_3 рішення недостатня кількість голосів, є прийнятною, так як рішення про відведення земельної ділянки приймається колегіально, а тому в такому випадку можливостей зазначити в рішенні мотиви прийняття такого рішення кожним із голосуючих депутатів немає.

Представники відповідача ОСОБА_3 заявлені вимоги не визнали повністю, пояснили, що до прийняття оскаржуваних рішень для огляду спірної земельної ділянки виїжджала комісія, яка складалась із депутатів міської ради, крім цього, депутатами вивчались надані документи, після чого питання розглядалось за участю обох сторін на засіданні відповідної постійної комісії Сарненської міської ради. В звязку із наведеним вважають, що підстав для скасування рішень відповідача Сарненської міської ради № 1640, №1621 від 17 жовтня 2014 року та № 1887 від 19 червня 2015 року немає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Надана позивачем копія заяви від 5 вересня 2014 року свідчить про те, що ОСОБА_1 вказаного числа звернувся із заявою до Сарненської міської ради про виділення йому у власність земельної ділянки площею 0,0672 га. по вул.Гайдара м.Сарни Рівненської області.

Рішенням Сарненської міської ради № 1640 від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0672 га. для ведення особистого селянського господарства в м.Сарни по вул.Гайдара відмовлено, в звязку з тим, що під час голосування на пленарному засіданні сесії міської ради дане рішення не набрало необхідної кількості голосів.

Одночасно, рішенням № 1621 від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах м.Сарни по вул.Гайдара,10а. орієнтовною площею 0,0638 га.

Попередньо 17 жовтня 2014 року питання можливості виділення у власність земельної ділянки по вул.Гайдара м.Сарни Рівненської області розглядалось на спільному засіданні постійних комісій міської ради з питань бюджету, фінансів та управління міською комунальною власністю, мандатної з питань депутатської діяльності і правопорядку, з питань земельних відносин, житлово-комунального господарства та інвестиційного розвитку, з питань спортивної і молодіжної політики за участю сторін по справі. На вказаному засіданні було прийнято проекти рішення стосовно спірної земельної ділянки, які винесено на розгляд сесії Сарненської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, які передбачені ст.12 цього Кодексу. Так, вказаною нормою встановлено, що передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу віднесено виключно до повноважень сільських, селищних, міських рад на території сіл, селищ, міст.

Таким чином, Сарненська міська рада при вирішенні питання надання земельної ділянки ОСОБА_3 та у відмові у наданні цієї ж ділянки ОСОБА_1 діяла у порядку, передбаченому законом, в межах своїх повноважень.

Також, в обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилався на ті обставини, що він має переважне право на приватизацію спірної земельної ділянки, так як тривалий час користувався цією ділянкою.

Дійсно, відповідно до п.а ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Таким чином, за підтвердження прав користувача спірною земельною ділянкою ОСОБА_1 на підставі наведеної норми мав би права на приватизацію цієї земельної ділянки (переважне право).

Правом користування землею, відповідно до ст.ст.92,93 ЗК України, є право постійного володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку та право оренди строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною для орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Із змісту ст.125 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яке посвідчується, відповідно до вимог ч.3 ст.126 ЗК України державним актом.

На момент розгляду Сарненською міською радою спірного питання надання земельної ділянки сторонам у справі, договір оренди із ОСОБА_1 було розірвано, інше своє право користування цією земельною ділянкою останній документально не підтвердив, а тому на момент його звернення із заявою про виділення цієї ділянки позивач не був користувачем цієї земельної ділянки, а тому не мав переважного перед ОСОБА_3 права на приватизацію спірної земельної ділянки.

Таким чином, розподіл спірної земельної ділянки відбувався виключно на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, передбачених п.б ч.1 ст.5 ЗК України. А тому на момент прийняття рішення сторони мали рівні права на отримання цієї земельної ділянки.

Із наданих представниками відповідача ОСОБА_3 доказів, а саме : договору купівлі-продажу відповідачем земельної ділянки, розташованої по вул.Гайдара,10а із відповідними витягами з Державного реєстру правочинів та Державного реєстру речових прав, встановлено, що вказану земельну ділянку відповідачем дійсно було придбано шляхом купівлі, в той час як родина ОСОБА_1 отримувала безоплатно земельні ділянки у власність за рахунок земель житлової та громадської забудови м.Сарни, що доводиться архівними витягами з рішень сесій Сарненської міської ради № 803 від 9 липня 2004 року, № 1050 від 26 вересня 2008 року та рішенням Сарненської міської ради № 1222 від 6 грудня 2013 року.

Таким чином, враховуючи задекларований земельним законодавством принцип забезпечення рівності права власності на землю громадян, Сарненська міська рада обгрунтовано прийняла рішення на користь відповідача.

Крім цього, позивач та представник позивача посилались на ті обставини, що про неправомірність оскаржуваних рішень свідчить рішення Сарненського районного суду від 27 травня 2014 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 стосовно визнання незаконним та скасування рішення Сарненської міської ради №1230 від 6 грудня 2013 року, яке було скасовано судом в звязку із порушеннями прав позивача, що були припущені відповідачем і при прийнятті оспорюваних в даному випадку рішень.

Із наданої позивачем копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 травня 2014 року, яке залишено в силі ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 4 вересня 2014 року, встановлено, що Сарненським районним судом дійсно вирішувався спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стосовно правомірності виділення останньому земельної ділянки по вул.Гайдара Сарненською міською радою у 2013 році, та було визнано, що виділення ділянки відбулось із порушенням чинного законодавства, а саме : розгляд заяв сторін по справі стосовно виділення однієї і тієї ж земельної ділянки проводився не одночасно, а порізно, крім цього, дане питання не було предметом розгляду постійної комісії з питань земельних відносин. При прийнятті Сарненською міською радою рішень № 1640, №1621 від 17 жовтня 2014 року було дотримано зазначеного порядку розгляду земельних питань, а тому посилання позивача на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 травня 2014 року, як на підставу для задоволення вказаних у даному позові вимог, є недоречним.

19 червня 2015 року Сарненською міською радою прийнято рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства в межах м.Сарни, в тому числі затверджено такий проект та передано відповідачу безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0638 по віл.Гайдара,10а.

Зверненням від 14 січня 2015 року позивач просив Сарненську міську раду не затверджувати ОСОБА_3 виготовлену технічну документацію на приватизацію спірної ділянки через відсутність у даній документації водовідвідних каналів, які наявні на місцевості.

Частиною 2 статті 118 ЗК України встановлено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Із дослідженого судом проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, витребуваного за клопотанням позивача, встановлено, що вказаним документом підтверджено розмір земельної ділянки, як того вимагає законодавство.

Відповідність вимогам закону вказаних документів та прийнятого Сарненською міською радою рішення щодо надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту з землеустрою, було підтверджено комісією Сарненської міської ради, створеної для зясування цих питань за депутатським запитом ОСОБА_4 (відповідно до протоколу комісії від 23 грудня 2014 року).

В обгрунтування заявлених вимог позивач, також, вказував на факти підтоплення його господарства грунтовими водами у весняний період через неналежне утримання ОСОБА_3 водовідвідних каналів, розташованих на спірній ділянці. На підтвердження вказаних обставин позивач надав численні звернення мешканців вулиці Гайдара та суміжних вулиць до органів влади.

Суд вважає таку позицію позивача недостатньо аргументованою, так як виходячи із дат звернень мешканців вулиці Гайдара м.Сарни щодо підтоплення їх господарств вказані підтоплення відбувались до отримання земельної ділянки у власність ОСОБА_3, а тому не залежали від цих обставин.

Крім цього, питання підтоплення господарств по вул.Гайдара м.Сарни Рівненської області було вирішено на спільному засіданні постійних комісій 25 грудня 2014 року, про що свідчить витяг із протоколу спільного засідання.

Разом з тим судом не приймаються до уваги надані сторонами по справі фотознімки спірної ділянки, так як є незрозумілим які саме обставини у заявлених вимогах вони можуть підтвердити або спростувати.

Враховуючи позицію сторін та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає позов ОСОБА_1 необгрунтованим, а тому у задоволенні вимог позивача слід відмовити в повному обсязі.

Згідно із ст.88 ЦПК України не підлягають, також стягненню з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору, оскільки суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог.

З огляду на наведене, у позові ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі - за його безпідставністю.

На підставі наведеного, ст.ст. 5, 116, 152 ЗК України, керуючись ст.ст.60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Сарненської міської ради № 1640 від 17 жовтня 2014 року в частині відмови позивачу у наданні у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0672 га. для ведення індивідуального садівництва, городництва в м.Сарни по вул.Гайдара; визнання незаконним та скасування рішення Сарненської міської ради № 1621 від 17 жовтня 2014 року в частині надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0638 га. для ведення особистого селянського господарства в м.Сарни по вул.Гайдара,10А за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови; визнання незаконним та скасування рішення Сарненської міської ради № 1887 від 19 червня 2015 року в частині затвердження проекту землеустрою, передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки орієнтовною площею 0,0638 га. для ведення особистого селянського господарства в м.Сарни по вул.Гайдара,10А за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови та видачі йому свідоцтва на право власності на цю земельну ділянку, стягнення понесених судових витрат відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з моменту проголошення.

СУДДЯ підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_5