28.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/3228/16-ц
28 листопада 2016 року м. ДніпроСправа № 205/3228/16-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на його користь борг за розписками у загальному розмірі 614 517,46 грн., що складається з: 482 126,11 грн. (еквівалент 18 550,00 доларів США), 43 391,35 грн. (3 % річних за час прострочення вищевказаної суми) та 89 000,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивач позичив під розписки відповідачу грошові кошти у загальній сумі 18 550,00 доларів США та 89 000,00 грн. Однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість.
Позивач у судове засідання не зявився, натомість надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
08.08.2013р., 15.08.2013р., 23.08.2013р. та 30.08.2013р. позивач уклав договори позики з відповідачем шляхом надання останньому грошових коштів під розписки у розмірі 10, 000,00 доларів США, 89 000,00 грн., 6 000,00 доларів США та 2 550,00 доларів США з кінцевими термінами повернення до 08.09.2013р., 15.11.2013р., 15.09.2009р. та 15.09.2009р. відповідно (а.с.3, 29, 30).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення грошових коштів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договорами позики від 08.08.2013р., 23.08.2013р. та 30.08.2013р. у розмірі 18 550,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 482 126,11 грн., та 89 000,00 грн. за розпискою від 15.08.2013р.
Відповідач всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачем.
Крім цього, позивачем нараховані відповідачу 3 % річних за прострочення виконання зобовязань за договорами позики від 08.08.2013р., 23.08.2013р. та 30.08.2013р. у розмірі 43 391,35 грн.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову також в частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої заборгованості за договорами позики від 08.08.2013р., 23.08.2013р. та 30.08.2013р. на користь позивача у сумі 43 391,35 грн. (482 126,11 грн * 3 % : 365 * 1 095).
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 614 517,46 грн.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.15-16, 525-526, 610, 612, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.10-11, 59-60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) заборгованість за договорами позики від 08.08.2013р., 15.08.2013р., 23.08.2013р., 30.08.2013р. у загальному розмірі 614 517,46 грн. (шістсот чотирнадцять тисяч пятсот сімнадцять гривень 46 коп.), що складається з: заборгованості за договорами позики від 08.08.2013р., 23.08.2013р., 30.08.2013р. у розмірі 482 126,11 грн., 3 % річних за прострочення виконання зобовязань за договорами позики від 08.08.2013р., 23.08.2013р., 30.08.2013р. у розмірі 43 391,35 грн. та заборгованості за договором позики від 15.08.2013р. у розмірі 89 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 6 145,17 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяОСОБА_3