У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Іллічіського районного суду м. Маріуполя від 25 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, 21 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір № DNH 4 КР 37430617, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2 046 грн 20 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 15 квітня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 25 143 грн 90 коп., яка складається із: суми заборгованості за кредитом - 2 046 грн 20 коп., заборгованості за відсотками - 8 188 грн 12 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 13 236 грн 06 коп., а також штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 173 грн 752 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути на свою користь із відповідача заборгованість у розмірі 25 143 грн 90 коп.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 25 грудня 2015 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник також порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про пропущення процесуального строку з поважних причин.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходили із того, що банком пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, оскільки кінцевий строк повернення кредиту у договорі було зазначено 19 вересня 2008 року, строк позовної давності почав спливати з жовтня 2008 року та закінчився у жовтні 2011 року.

Також, судами зроблено правильний висновок стосовно того, що домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Поновити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 25 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Іллічіського районного суду м. Маріуполя від 25 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова