У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що органами досудового розслідування проводилося розслідування в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні низки злочинів, в тому числі за ознаками, передбачених ст.ст. 191, 366 КК України, зокрема з приводу того, що у 2007 році він, працюючи на посаді керівника Центру персонального обслуговування індивідуальних клієнтів № 3 «ПриватБанк» у м. Львові, вчинив злочинні дії в ході яких, шляхом обману та зловживаючи службовим становищем, вчиняв службове підроблення та заволодів коштами цього банку під видом укладення кредитних договорів з особами, щодо яких здійснював службове підроблення документів, на загальну суму 242 865 грн 61 коп. Оскільки вчинення злочинних дій відповідачем призвело до заподіяння банку шкоди на вказану суму, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2916 року, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що кредитні кошти не перебували безпосередньо у віданні ОСОБА_2, ним особисто не видавались, а рішення про видачу цих кредитних коштів приймалось кредитним комітетом в місті Дніпропетровську та не залежало від волі ОСОБА_2 Дана обставина встановлена вироком Личаківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2014 року, за яким ОСОБА_2 виправдано за всіма інкримінованими йому епізодами привласнення, розтрати та заволодіння ним майном цього Банку шляхом зловживання службовим становищем, що відповідно до положень ст. 61 ЦПК України має преюдиціальне значення для вирішення спору у даній справі та не потребує доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриатБанк» у відкритті касаційного провадження на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов