Справа № 303/4748/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої Боднар О.В.,

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.,

за участі секретаря Терпай С.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Петюшки Романа Васильовича, що діє від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 травня 2016 року справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

у с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк», звернулося до суду з позовом до позичальника та іпотекодавця ОСОБА_3, в якому посилаючись на неналежне виконання останньою умов кредитного договору, просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 01 липня 2015 року становить 6 549 505,67 грн., з яких:

5 435 243,42 грн. - тіло кредиту,

856 283,32 грн. - відсотки,

242 207,26 грн. - пеня,

13 746,40 грн. - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту,

2 025,27 грн. - сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по процентам,

звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:

-нежитлові приміщення загальною площею 128,20 кв.м. (вбудовані приміщення магазину-кафе на першому та другому поверхах будинку літ.А-А*) під номером 10, що знаходяться у АДРЕСА_1,

-нежитлові приміщення загальною площею 76,90 кв.м. (вбудовані приміщення на першому поверсі літ.А-1-1 загальною площею 38,20 кв.м., 2-1 - 17,50 кв.м., вхід в підвал 1 - 2,90 кв.м., приміщення підвалу ІІ - 18,30 кв.м.), під номером 10, що знаходяться у АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності за позивачем.

Стягнути з відповідача судові витати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 25 травня 2016 року (т.1, а.с. 223-228) у задововоленні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі (т.1, а.с. 230-232) представник банку просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту може бути, зокрема, визнання права. Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом за відсутності представника позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (т.2, а.с. 27).

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 липня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 0601/0706/88-140 (далі - кредитний договір), за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 250 000,00 євро, зі сплатою за користування кредитом 12 % річних, на строк до 12 липня 2016 року (т.1, а.с. 7-12).

03 серпня 2007 року, 17 вересня 2008 року, 01 вересня 2011 року були укладені додаткові угоди до кредитного договору, 31 грудня 2008 року та 31 травня 2011 року - договори про внесення змін і доповнень до кредитного договору (т.1, а.с. 7-28).

Зокрема, договором про внесення змін і доповнень від 31 травня 2011 року (т.1, а.с. 27-28) сторони визначили, що на дату його укладення розмір строкової заборгованості позичальника складає 177 034, 52 євро, розмір простроченої заборгованості - 37 656,48 євро, розмір простроченої заборгованості по процентах - 25 969,81 євро, розмір строкової заборгованості по процентах - 1 773,78 євро.

Також було змінено строк користування кредитом та встановлено його до 12 липня 2032 року включно, щомісячний платіж встановлено у розмірі 2 644,62 євро.

В цей же день, 14 липня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором були укладені іпотечні договори:

-№ 0601/0706/88-140-Z-2, посвідченений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 2430, предметом якого, з урахуванням додаткової угоди № 1 до іпотечного договору від 17 вересня 2008 року, є належне іпотекодержателю на праві власності майно: нежиле приміщення (вбудовані нежилі приміщення розташовані на першому та другому поверхах будинку літ.А-А*) під № 10, які знаходяться у АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 29-34); за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 3 111 578,83 євро, що за курсом НБУ на день укладення договору становить 2 156 457,00 грн.;

-№ 0601/0706/88-140-Z-3, посвідченений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 2428, предметом якого, з урахуванням додаткової угоди № 1 до іпотечного договору від 17 вересня 2008 року, є належне іпотекодержателю на праві власності майно: нежилі приміщення загальною площею 76,90 кв.м (а саме - вбудовані приміщення на першому поверсі літ.А - 1-1 загальною площею 38,20 кв.м, 2-1 - 17,50 кв.м, вхід в підвал 1 - 2,90 кв.м, приміщення підвалу ІІ - 18,30 кв.м) під номером 10, які знаходяться у АДРЕСА_1 (а.с. 35-40); за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 137 337,64 євро, що за курсом НБУ на день укладення договору становить 953 291 грн.;

Відповідно до підпунктів 12.3.1., 12.3.2. пункту 12.3. іпотечних договорів задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до цієї статті у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності.

Сторони з розумінням ст.37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень підпункту 12.3.1. пункту 2.3 іпотечного договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржено іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов'язання, або продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена, відповідно до висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності.

Також сторони дійшли згоди, що для реалізації іпотекодержателем права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, іпотекодавець, керуючись ст.ст. 237-239 ЦК України доручає іпоткекодержателю отримувати витяги з Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо предмету іпотеки, а також представляти інтереси іпотекодавця в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, бюро технічної інвентаризації, установах, організаціях та підприємствах незалежно від форми їх власності, у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами (незалежно від їх форм власності) з питань, пов'язаних із предметом іпотеки, підписувати відповідні заяви та запити, а також отримувати будь-які документи відносно предмета іпотеки.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу було правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги (т.1, а.с. 90-118), відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях (став новим кредитором).

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч.3 ст.36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Саме до такого висновку дійшов ВСУ у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, який відповідно до 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування судами України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з'ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально-правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Так, право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплено ст.15 ЦК України.

Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту його порушення або оспорення.

При цьому позивач самостійно визначає в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, і обґрунтовує позовні вимоги, а суд повинен перевірити доводи, на яких ґрунтуються ці вимоги, зокрема, щодо матеріально-правового інтересу у спірних правовідносинах, і залежно від установлених обставин вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, врахував висновок ВСУ, викладений у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, взяв до уваги, що вартість предмета іпотеки майже вдвічі перевищує заявлену позивачем суму заборгованості позичальника за кредитним договором, та обґрунтовано дійшов висновку про відмову у позові.

Також суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, у зв'язку з тим, що позовна заява підписана не уповноваженою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 (т.1, а.с. 56-57) ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», з урахуванням змін, внесених рішенням № 71 від 08 квітня 2015 року (т.1, а.с. 58-60) тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» було запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року.

Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації було призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6, який повинен приступити до виконання своїх обов'язків з 03 березня 2015 року.

Позовна заява підписана ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності від 02 червня 2015 року, виданої ПАТ «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6

Відповівдно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції, яка була чинною на час звернення з позовом, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду.

Отже, уповноважена особа Фонду з дня запровадження тимчасової адміністрації набуває повноважень органів управління та контролю банку, а відтак наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів.

Доводів, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310 цього Кодексу підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Петюшки Романа Васильовича, що діє від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Мацунич М.В. Боднар О.В. Куштан Б.П.