Справа № 128/615/16-ц Провадження № 22-ц/772/1211/2016Головуючий в суді першої інстанції Бондаренко О. І.
Категорія 53Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Діпрозв'язок" про зміну дати звільнення, зобов'язання видати трудову книжку, стягнення збитків за час затримки видачі трудової книжки, інфляційних, відшкодування компенсації за невикористані відпустки, проведення остаточного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, завданої затримкою видачі трудової книжки, -

встановила:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Сторони, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Від апелянта суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, а від відповідача - письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Визнаючи позовну заяву ОСОБА_2 неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до ухвали суду в установлений ним строк не усунув недоліки позовної заяви.

Так, ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 11 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПрАТ "Діпрозв'язок" про зміну дати звільнення, зобов'язання видати трудову книжку, стягнення збитків за час затримки видачі трудової книжки, інфляційних, відшкодування компенсації за невикористані відпустки, проведення остаточного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, завданої затримкою видачі трудової книжки залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у даній ухвалі суду.

Як зазначено в ухвалі, поданий позов не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того, на думку судді позовні вимоги не уточнено відповідно до норм, що регулюють спірні правовідносини.

Проте такий висновок судом першої інстанції зроблений поспішно, без врахування обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 7 Постанови від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ "Діпрозв'язок" про зміну дати звільнення, зобов'язання видати трудову книжку, стягнення збитків за час затримки видачі трудової книжки, інфляційних, відшкодування компенсації за невикористані відпустки, проведення остаточного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, завданої затримкою видачі трудової книжки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2008 року він працював у відповідача, а 22.04.2013 року подав заяву надання відпустки та звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, у якій вказав дійсну причину вимушеного звільнення. Крім того, у заяві просив повернути трудову книжку. Для отримання довідки про заробітну плату та повернення трудової книжки він неодноразово звертався до керівництва, однак йому її не повертають, так як він вважається працюючим, хоча з дня подачі заяви на звільнення на роботу не виходить.

Одночасно із позовною заявою позивачем додано клопотання про витребування доказів, в порядку статей 131,133,137 ЦПК України, оскільки існують складнощі в їх отриманні.

В клопотанні зазначено, які докази позивач просить витребувати, та для підтвердження яких обставин, а тому висновок суду першої інстанції про не зазначення доказів, на підтвердження кожної обставини, не відповідає дійсним обставинам справи.

Судом першої інстанції не було вирішено клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів, що суперечить вимогам частини 4 статті 10 ЦПК України, відповідно до яких суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом,.

Крім того, подання позивачем неналежним чином засвідчених копій документів у справі також не може бути підставою для визнання неподаною та повернення позовної заяви, оскільки відповідно до ч.3 ст. 212, ст. 214,215 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також наводить мотиви, з яких бере до уваги або відхиляє докази під час ухвалення рішення, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Суд не вправі також вимагати від позивача уточнювати його позовні вимоги «відповідно до норм, що регулюють спірні правовідносини», оскільки питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, вирішує суд під час ухвалення рішення (стаття 214 ЦПК України).

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та всупереч вимогам процесуального закону повернув позовну заяву.

За таких умов ухвалу Вінницького районного суду від 23 лютого 2016 року про визнання неподаною та повернення позивачу позовної заяви не можна вважати законною і обґрунтованою, вона відповідно до п. 3, 4 частини 1 статті 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням матеріалів позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в цивільній справі.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 311, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року скасувати, а матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства "Діпрозв'язок" про зміну дати звільнення, зобов'язання видати трудову книжку, стягнення збитків за час затримки видачі трудової книжки, інфляційних, відшкодування компенсації за невикористані відпустки, проведення остаточного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, завданої затримкою видачі трудової книжки - повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в цивільній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.