Провадження №2/522/8852/16
15 грудня 2016 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючий суддя Кравчук Т.С.,
при секретарі Антонецькому С.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №15 по вул. Канатна, 75 у м.Одесі.
У судове засідання зявилася позивачка, позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.
Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_4, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, ОСОБА_2, є власником квартири АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується правовстановлюючими документами, а саме свідоцтвом про право власності на житло від 24 грудня 1999 року, № 0674, що додаються до позовної заяви.
Відповідно до довідки від 24.12.2015 року № 2496 виданою КП «Житлово- комунальним сервісом «Фонтанський» дільниця № 10, у даній квартирі проживають троє людей, а саме: ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3.
18.06.1990 року між ОСОБА_6, яка була зареєстрована по вул. ОСОБА_4 (Свердлова)АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір № 42 від 18.06.1990 року, про здачу житлового приміщення в піднайм строком на 1 (один) рік до 18.06.1991 року.
На даний час відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча починаючи з 1991 року та по теперішній час в квартирі АДРЕСА_3 не проживає та не зявляється.
Відповідач жодного разу починаючи з 1991 року у вищевказаній квартирі не зявлявся, особистих речей в квартирі не має та зі мною ніяких стосунків не підтримує, що підтверджується актом від 20.01.1997 року.
Реєстрація відповідача в будинку порушує право позивача, як власника щодо користування та розпорядження майном, а саме - тягне за собою невиправдані матеріальні витрати при сплаті комунальних послуг; - неможливості здійснити відчуження майна та інше.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.
Відповідно до вимог ч.І ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За ч.І ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, на підставі наведеного суд вважає можливим позов ОСОБА_2 задовольнити, визнати відповідачку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою №15 у будинку №75 по вул. Канатна у м.Одесі.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.317, 319, ч.1 ст.321, 383, 391, ч.2 ст.405 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою №15 у будинку №75 по вул. Канатна у м.Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст.294 ЦПК України.
Суддя: 15.12.2016