У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Мукачівскього районного нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання недійсним договору дарування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 31 липня 2013 року між нею та відповідачами укладено договір дарування, відповідно до умов якого вона передала майно - житловий будинок із земельними ділянками площею 0,2100 га для ведення сільського господарства та площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 вона передала безоплатно у власність своїм сину та онуку кожному в рівній долі.

До укладення договору дарування вони домовились про укладення договору довічного утримання, однак після укладення спірного договору відповідачі не надавали допомогу на її утримання.

У липні 2015 року вона отримала у нотаріуса копію договору, з якої їй стало відомо про укладення договору дарування.

Враховуючи, що даний правочин нею вчинено під впливом обману, просила визнати вказаний правочин недійсним на підставі ст. 230 ЦК України.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність умислу та факту обману в діях відповідачів, та вважав, що доводи про те, що дійсні наміри позивача не були направлені на укладення договору дарування, а не укладення договору довічного утримання, не є підставою для визнання правочину недійсним на підставі ст. 230 ЦК України, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області

від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.М. Ситнік