Справа №2/489/518/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 р. Банк звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідачки на свою користь борг за кредитним договором. В позові зазначив, що 07 листопада 2006 р. було укладено кредитний договір, але позичальником - відповідачкою допущена прострочення за взятими на себе зобовязаннями, через що утворилася заборгованість за ним станом на 03 жовтня 2011 р. в сумі 38760,26 грн., з яких 21421,42 грн. за кредитом, 1467,52 грн. за процентами., 15871,32 грн. за комісіями.

В судове засіданні представник Банку не зявився, в позові викладене клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача надала в судове засіданні письмові заперечення проти позову.

Суд, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

У відповідності до копії кредитного договору№001-06 від 07 листопада 2006 р. ТОВ «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого є Банк - а.с.16) та ОСОБА_1 дійшли згоди про надання останній кредиту в сумі 24533,25 грн. (23365 грн. на придбання товару і 1168,25 грн. плати за надання кредиту) строком на 36 місяців, з кінцевим строком його повернення та сплатою усіх плат не пізніше 06 листопада 2009 р. (п.1.1., 1.2.) За користування кредитом позичальник сплачує 5% річних (п.2.3.). За ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору 1,99% в місяць, яка нараховується щомісячно в день який відповідає даті укладання цього договору на повну суму кредиту наданого банком позичальнику незалежно від фактичної кількості днів користування кредитом в періоді нарахування (п.2.5., 2.6.). Щомісячно з місяця, який є наступним до того в якому видано кредит, позичальник сплачує до 7 числа суму 1225 грн., яка включає заборгованість за кредитом, по сплаті процентів, плати за ведення кредитної справи. Розмір останнього платежу може коригуватися (п.2.9.). Банк має право звернутися до суду з вимогою про дострокове стягнення кредиту, процентів, плати за ведення кредитної справи (п.6.2.) Строк дії договору встановлений до повного виконання позичальником своїх зобовязань (п.10.1).

Згідно копії меморіального ордеру, 07 листопада 2006 р. сума кредиту на придбання позичальником товару на суму 23365 грн. була оплачена Банком (а.с.11).

Зі змісту розрахунку заборгованості станом на 03 жовтня 2011 р. вбачається, що сума кредиту в цілому складає 24533,25 грн., відповідачка повністю припинила виконувати свої зобовязання за кредитом з 10 квітня 2007 р.

Станом на 07 листопада 2009 р. прострочений залишок по кредиту становить такі суми: 21421,42 грн. по кредиту, 1467,52 грн. по процентам, 14894,90 грн. по комісії. Комісія продовжувала нараховуватися Банком з нарощуваним підсумком 15871,32 грн. по січень лютий 2010 р. .

В письмових запереченнях відповідачкою заявлено про застосування позовної давності до періодичних платежів по кредиту, процентам та незаконності нарахування комісії з огляду на ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 р. При цьому зазначає, що сплив строку давності за усіма щомісячними платежами слід обраховувати з квітня 2007 р., коли відповідачка припинила виконувати свої обовязки по кредитному договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції від 22 вересня 2011 р.) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (далі - Правила), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Станом на момент укладення кредитного договору ч. 4 ст. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачалось, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Заборони встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, станом на 07 листопада 2007 р. Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав.

Зазначена в позову Банк та в розрахунку позову комісія є насправді платою за ведення кредитної справи, передбачена п. 2.5., 2.6. кредитного договору, оскільки розрахована твердою сумою щомісячно виходячи з 1,99% на повну суму кредиту 24533,25 грн. незалежно від фактичної кількості днів в місяці = 488,21 грн., що відповідає розрахунку позову.

Таким чином, позовні вимоги банку щодо стягнення плати за ведення кредитної справи з огляду на заборону зворотної дії закону в часі та встановлення цієї плати в договорі є законними. Але не можна погодитися з нарахуванням банку плати за ведення кредитної справи після 07 листопада 2009 р., оскільки ніяких дій по нарахування процентів на прострочений кредит банк з цієї дати не вів.

В іншій частині розрахунок позову не оспорений.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору ? до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Право Банку є порушеним через прострочення боржником терміну погашення кожного щомісячного платежу, а тому й початок перебігу позовної давності обраховується з дати прострочення.

Останній платіж за кредитним договором повинен був бути сплачений не пізніше 06 листопада 2009 р.

Банк звернувся до суду поштою 23 квітня 2012 р., що свідчить відбиток поштового штемпелю (а.с.19).

Тому з врахуванням 3 річного строку позовної давності, позовна давність не застосовується до вимог Банку нарахованих з квітня по 07 листопада 2009 р.

Стягненню з відповідачки на користь Банку підлягають підсумовані щомісячні нарахування (станом на 07 листопада 2009 р.) по кредиту 4441,43 грн., процентам - 66,51 грн., платі за ведення кредитної справи 3905,68 грн., на загальну суму 8413,62 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно частині задоволених позовних вимог (21,71%) з відповідачки на користь Банку слід стягнути судовий збір 84,15 грн.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 8413,62 грн. і судовий збір 84,15 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий термін, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький