ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/2020/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача Вовни О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації (далі по тексту - відповідач, Банк) про стягнення коштів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2012 року між сторонами був укладений договір за яким позивач вніс на депозитний рахунок кошти в сумі 10 813,74 доларів США строком до 29 січня 2013 року зі сплатою 7,75 % річних. Відповідно до п. 4.1 договору №36018/3-12 в разі коли Клієнт не надав Банку письмову вимогу та не вимагає повернення вкладу після закінчення строку, визначеного п. 1.1 цього договору, строк розміщення вкладу вважається продовженим з наступного дня на три місяці. За час користування коштами вкладу протягом строку, на який продовжено розміщення вкладу, Банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою, що встановлена банком для банківських строкових вкладів (депозитів) «Пенсійний» на 3 міс. та діє станом на перший день початку строку, на який продовжено розміщення вкладу. Позивач не вимагав повернення вкладу, у зв'язку з чим, в подальшому, укладались договори-заяви на продовження строку повернення вкладу. Останній договір - заява №300937/69189/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 міс. в іноземній валюті був укладений між сторонами 10 листопада 2014 року, за умовами якого, позивач вніс, а Банк прийняв, грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.1.137376.006 в сумі 12 002,29 доларів США на строк з 10.11.2014 р. по 10.02.2015 р. 09 лютого 2015 року позивач звернувся до Банку із заявою про повернення банківського вкладу, проте Банк свої зобов'язання в частині повернення коштів не виконав та до моменту звернення до суду кошти не повернув.

В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму банківського вкладу у розмірі 12 002,29 доларів США та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, у свою чергу, проти позову заперечував, просив у його задоволені відмовити.

Заслухавши надані представниками сторін пояснення, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений договір №36018/3-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяця в іноземній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №0/2630.4.137376.003 в сумі 10 813,74 доларів США на строк з 29.10.2012 р. по 29.01.2013 р. зі сплатою 7,75 % річних у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі.

Відповідно до п. 4.1 цього договору, у разі коли Клієнт не надав Банку письмову вимогу та не вимагає повернення вкладу після закінчення строку, визначеного п. 1.1. цього договору, строк розміщення вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку, визначеного п. 1.1 цього договору, на строк на 3 міс. За час користування коштами вкладу протягом строку, на який продовжено розміщення вкладу, Банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою, що встановлена банком для банківських строкових вкладів (депозитів) «Пенсійний» на 3 міс. та діє станом на перший день початку строку, на який продовжено розміщення вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не вимагав повернення вкладу та в подальшому між сторонами укладались договори-заяви на продовження строку повернення вкладу.

Так, 04 листопада 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений договір-заява №33136/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 в сумі 11 526,00 доларів США на строк з 04.11.2013 р. по 04.05.2014 р. у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (пп.1, 2 Договору).

05 травня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений договір-заява №300937/26652-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в іноземній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.2.137376.005 в сумі 11 911.49 доларів США на строк з 05.05.2014 р. по 05.06.2014 р. у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах.

10 листопада 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений договір-заява №300937/69189/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 міс. в іноземній валюті за умовами якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.1.137376.006 в сумі 12 002,29 доларів США на строк з 10.11.2014 р. по 10.02.2015 р. у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах.

За умовами п. 6. Договору, після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов.

Строк розміщення вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п.5.2 Основних умов (п.7 Договору-заяви).

Як зазначено в п. 9 Договору-заяви, Вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Договір-заява підписана сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами.

09 та 10 лютого 2015 року позивач звертався до Банку із заявами про повернення банківського вкладу та припинення дії договору, що підтверджується наявними у матеріалах справи їх копіями.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. А згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. №612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно.

Постановою Правління Національного Банку України від 17 грудня 20105 року № 898 у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Відповідно до п. 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

З матеріалів справи вбачається, що позивач був включений до переліку вкладників для отримання відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми 200 000 грн., у зв'язку з чим з депозитного рахунку №300937/69189/3-14 від 10.11.2014 року були списані кошти гарантовані до виплати ФГВФО згідно реєстру в сумі 9 164,81 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 38).

Під час розгляду справи позивач не надав суду доказів, що він звертався з вимогою про отримання гарантованої суми та ним вона була отримана.

Отже, так як повернення грошових коштів ОСОБА_3 буде проведено відповідно до стст. 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача про стягнення банківського вкладу. Позовна вимога про стягнення правової допомоги є похідною вимогою та у задоволенні її слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись стст. 525, 526, 610, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», стст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.