_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/926/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016 року

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Цапенко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ ОСОБА_3 звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність ПАТ ОСОБА_4. Свої вимоги мотивує тим, що 3.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 80000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом.

3 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і майновим поручителям ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, відповідно до якого у разі порушення позичальником умов кредитного договору банк вправі звернути стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог по кредитному договору. Предметом іпотеки є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

8 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами від АКІБ «УкрСиббанк» до ПАТ ОСОБА_4.

Так як позичальник ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконує, то станом на 10.07.2015 року за нею рахується заборгованість у сумі 4235601,74 грн.

Незважаючи на письмові вимоги, уповноваженої особи, направлені відповідачу та третій особі, свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не виконують. За таких обставин ПАТ «Дельта Банк» змушене було подати позовну заяву до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності.

У судове засідання представник позивача не явився, надав суду письмову заяву (а.с.58) з проханням розглядати справу за його відсутності.

Відповідач та третя особа до суду не явилися, повідомлялися належним чином про час та місце слухання справи, заяви про слухання справи у їх відсутність до суду не надходило, тому суд вважає їх неявку неповажною.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до кредитного договору від 3.05.2007 року за №0, укладеного між АІКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, остання отримала кредитні кошти в сумі 80000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом, строком по 3.05.2017 року.

3.05.2007р. між АІКБ «УкрСиббанк» та Терзе укладено договір поруки №112536, за яким вона взяла на себе зобовязання відповідати за невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором.

Як вбачається з іпотечного договору від 3.05.2007 року, укладеного між АІКБ «УкрСиббанк» та поручителем ОСОБА_1, у разі порушення позичальником умов кредитного договору банк вправі звернути стягнення предмет іпотеки з метою задоволення вимог по кредитному договору. Предметом іпотеки є квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2.

З договору купівлі-продажу прав вимоги від 8.12.2011 року укладеного між АІКБ «УкрСиббанк» та позивачем вбачається, що АІКБ «УкрСиббанк» передає позивач приймає права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ ОСОБА_3 замінює АІКБ «УкрСиббанк», як кредитора у зазначених зобовязаннях, і до нього переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В пункті 5.3 договору про іпотеку від 3.05.2007р. сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до розрахунку, наданому суду позивачем станом на 10.07.2015 року, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором перед позивачем становить: 4235601,74 грн., що складається із: тіла кредиту в сумі 1609783,43 грн., відсотків в сумі 1890753,35 грн., пені 687702,14 грн., суми за ставкою 3% від простроченої суми тіла кредиту 24178,31 грн. та сумою 3% від простроченої суми по відсотках 23184,51 грн.

Згідно з ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.5 ст.33 цього Закону якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.3 ст.37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Хоча позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на такий предмет, висновку субєкта оціночної діяльності про вартість предмету іпотеки, всупереч вимогам чинного законодавства, суду не надано, як не надано і доказів щодо намагання провести оцінку предмета іпотеки.

Вказані обставини є перешкодою для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банка», оскільки різниця між розміром заборгованості, як основного зобовязання, та ринковою вартістю предмету іпотеки згідно умов іпотечного договору повинна зараховуватись на рахунок іпотекодавця, що за відсутності висновку субєкта оціночної діяльності про вартість вказаних обєктів нерухомості та чіткого визначення в межах заявлених позовних вимог суми основного зобовязання, здійснити неможливо.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд обмежений у збиранні доказів з власної ініціативи та повинен розглядати цивільні справи лише в межах заявлених сторонами вимог і на підставі доказів, поданих сторонами.

Враховуючи, що відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не виконав покладений на нього обовязок доказування, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банку».

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про іпотеку» ст. 512, 526 ЦК України та ст.ст. 10,11, ст.ст. 60, 88, 212, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бескровний Я. В.