Справа № 236/1944/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2016 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шавиріна Л.П.

при секретарі - Снігирьова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лиман за участю заявника та свідка ОСОБА_1 цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтерисована особа: Краснолиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю. В обґрунтування поданої заяви заявник вказав, що з 12 квітня 2016 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівськ Артемівського міського управління юстиції у Донецькій області. Як він, так і його дружина являються громадянами України, зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 да і проживають ІНФОРМАЦІЯ_2. Його дружина ОСОБА_3 у зв»язку з вагітністю з 2016 року перебувала на обліку у КУ «Центральна міська лікарня № 17 міста Донецьк», яка знаходиться на тимчасово окуповані території Донецької області, де 21.07.2016 року в 00 годин 30 хвилин народила хлопчика. Являючись громадянами України, бажаючи встановлення такогож громадянства свїй дитині, 04.08.2016 року заявник звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області за місцем тимчасового проживання з заявою про реєстрацію народження дитини. Але йому було відмовлено у зв»язку з відсутністю документів необхідних для цього, враховуючи те, що документи, видані органами так званої Донецької Народної Республіки, не визнані державою Україна та не являються належними для такої реєстрації. Тому просив встановити факт народження ОСОБА_3 дитини чоловічої статі 21.07.2016 року в м. Донецьк, Донецької області, України, для захисту та реалізації всіх прав і свобод громадянина України як ним так і його сином.

Представник заінтересованої особи - Краснолиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про час та місце розгляду справи був попереджений у законний спосіб, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви.

За клопотанням заявника на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутності представника заінтересованої особи.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив той факт, що заявник та ОСОБА_3 являються громадянами України, перебувають у шлюбі, який було зареєстровано в 2016 році на території України у м. Артеміськ Донецької області. ОСОБА_3 завагітніла і перебувала на обліку в медустанові м. Донецьк, Донецької області, бо подружжя проживало у ІНФОРМАЦІЯ_3. 21.07.2016 року сомова Д.І, народила дитину чоловічої статі у м. Донецьк, після чого подружжя разом з новонародженою дитиною виїхало до м. Лиман, де проживає разом з ним факт народження заявницею 07.04.2016 року однієї дитини жіночої статі, що було знято на відео.

Вислухавши пояснення заявника, свідка, перевіривши надані ним докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у зв»язку з наступним.

Заявник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який народилася у м. Єнакієво Донецької області, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка народилася у м. Єнакієво Донецької області, являється громадянами України, що підтверджується копіями паспортів серія ВК № 615563, виданого Єнакієвським МВ ГУМВС України в Донецькій області 09.06.2009 року, та серії ВТ № 192048, виданого 04.05.2016 року Артеміським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області(а.с.8-17).

12.04.2016 року відділом відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівськ Артемівського міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 126), було зареєстровано шлюб між заявником та ОСОБА_4 та видано свідоцтво серія 1Н-НО № 441459(а.с.4).

Тимчасово перебуваючи на непідконтрольній Україні території в м. Донецьк, 21 липня 2016 року в 00 годин 30 хвилин ОСОБА_3 народила дитину чоловічої статі, народження якої було зареєстровано у КУ «Центральна міська лікарня № 17 міста Донецьк», яка знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області, та 21.07.2016 року видано медичне свідоцтво про народження № 381(а.с.6).

Після народження дитини заявник, його дружина та дитина виїхали до м. Лиман, Донецької області.

04.08.2016 року заявник звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області з заявою про реєстрацію народження дитини. Але в цей же день в такій йому було відмовлено у зв»язку з відсутністю документів, що підтверджують факт народження дитини(а.с.5).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Виключний перелік таких документів встановлено Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом МЮ України 18.10.2000 року № 52/5(в редакції наказу МЮ України від 24.12.2010 року № 3307/5), форма яких затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 медичне свідоцтво про народження(форма № 103/о); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального заходу(форма № 103-1/о); рішення суду про встановлення факту народження.

Заявником надано суду копію медичного свідоцтва про народження № 381 від 21.07.2016 року, але воно не відповідає формі, затвердженій вищевказаним наказом, бо видано медичним закладом так званої ДНР(а.с.6). Тому відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» вказане свідоцтво на території України вважається недійсним і не створює правових наслідків.

В той же час, загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території м. Донецька та вихід частини території міста Донецька з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування» від 07 листопада 2014 року № 1085 (з наступними змінами, внесеними розпорядженням КМ України від 05 травня 2015 року № 482-р), місто Донецьк Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Саме у зв»язку з проведенням антитерористичної операції відповідно до пунктів 1,3 наказу МЮ Укрпаїни від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» відділам державної реєстрації актів цивільного стану, у тому числі і у м. Донецьк, тимчасово припинено доступ до Державного реєстру актів цивільного стану громадян і призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану. Проведення державної реєстрації актів цивільного стану здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану за межами територій, вказаних в наказі.

За таких обставин суд вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість реєстрації народження дитини в установлений державою позасудовий спосіб з обєктивних причин.

Але статтею 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Вказані реєстраційні відомості підлягають обов»язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Така реєстрація проводиться відповідно до закону.

Частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку ( 9-2013-п ), визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного

стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту народження. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 257 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Особливий характер справ, які розглядаються в порядку окремого провадження зумовлює певні особливості процесу доказування, зокрема, відсутність змагальності в справі, оскільки сторонами в процесі є лише заявник та заінтересовані особи, активну позицію суду в процесі доказування, який за власним розсудом, з метою всебічного зясування обставин справи, може витребувати докази.

Так, згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 235 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до розяснень, наданих в п.п. 1, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Суд встановлює факт народження дитини за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII Цивільний процесуальний кодекс України доповнений ст. 257-1, якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. ОСОБА_5 набув чинності 21 лютого 2016 року (з дня, наступного за днем його опублікування, а опублікований у газеті «Урядовий кур'єр» 20 лютого 2016 року № 34).

Так відповідно, до ч.ч. 1 - 4 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та постанови Верховної Ради України № 252-VIII від 17 березня 2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї постанови.

Місто Донецьк Донецької області знаходиться в географічних координатах місцевості - населених пунктів, де тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, а відтак відноситься до тих населених пунктів, які визнано тимчасово окупованими територіями.

За приписами п.п.1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області - м. Донецьк, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Донецька Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Як передбачено ст.7Закону України "Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Частиною 1 ст.122 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя . Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини

Згідно зі ст.144 ч.1 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Як розяснено в п. 18 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 народилася 22 червня 1991 року в м. Єнакієво Донецької області та є громадянкою України. 12 квітня 2016 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який народився 12 листопада 1992 року в м. Єнакієво Донецької області та є також громадянином України. Їх місце проживання зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6 - 7, 11).

Факт народження 21 липня 2016 року ОСОБА_3 дитини чоловічої статті підтверджується, зокрема, письмовими документи, що видані на окупованій території: медичним свідоцтвом про народження № 381 від 21 липня 2016 року та обмінною картою пологового будинку КУ «Центральна міська лікарня № 17 міста Донецьк»; які свідчать про те, що 21.07.2016 року в 00 годин 30 хвилин на 39 неділі вагітності вона народила одну дитину чоловічої статі вагою 2600 г від перших пологів, свідоцтвом про перебування її у шлюбі з ОСОБА_2, та фотознімками заявника і його дружини разом з народженою дитиною (а.с. 4,6-7,18).

Ці обставини в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_1 Батьки дитини є громадянами України, тимчасово мешкають в місті Лиман Донецької області і бажають зареєструвати дитину в органах реєстрації актів цивільного стану на підконтрольній Україні території.

В свою чергу, у листі від 21 липня 2016 року за вих. № 13402.2-01-116 Краснолиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, вказав, що у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про народження дитини чоловічої статі 21.07.2016 року заявницею ОСОБА_3 не виявлено(а.с. 25).

Оскільки батьки дитини проживають на окупованій території, де не діють органи реєстрації актів цивільного стану держави Україна, заявник ОСОБА_3 не має можливості зареєструвати народження дружиною дитини за місцем постійного проживання.

З огляду на викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди.

Разом з тим, відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 & 142).

«Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, & 142).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зазначену заяву ОСОБА_2 слід задовольнити, встановивши факт народження у ОСОБА_6 дитини, що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акту про народження дитини та надасть відповідні гарантії як дитині, так і її батькам, та ухвалити рішення, яким заяву ОСОБА_2 слід задовольнити, встановити факт народження 21 липня 2016 року в місті Донецьк Донецької області у ОСОБА_3 дитини чоловічоїстаті, бо за встановлених судом обставин в інший спосіб встановити вказаний факт та захистити права і інтереси новонародженої дитини не можливо.

А також на підставі п.8 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Краснолиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини, задовольнити повністю.

Встановити факт народження 21 липня 2016 року в м. Донецьк, Україна, громадянкою України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка народилася у м. Єнакієве, Донецької області, паспорт громадянина України серія ВТ № 192048, виданий 04.05.2016 року Артемівським МВ ГУ ДМ України в Донецькій області, першої, однієї дитини чоловічої статі.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у випадку подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -