У х в а л а

іменем україни

28 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив усунути відповідачів від права на спадкування після смерті їх матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його дід - ОСОБА_9, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1. Вказану спадщину прийняли його батько - ОСОБА_8 та його баба - ОСОБА_7 по Ѕ частині кожний, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали разом з ним.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на Ѕ частини зазначеного вище будинковолодіння, яку прийняли її діти, зокрема: ОСОБА_8 (його батько), ОСОБА_5, ОСОБА_6 Інші спадкоємці за законом відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_5, ОСОБА_8

У ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_8, у зв'язку з чим відкрилась спадщина на 6/10 частин спірного будинку, однак за життя спадкодавець не встиг зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно.

Посилаючись на наведене, та на те, що відповідачі не мають право успадковувати майно після смерті своєї матері - ОСОБА_7, оскільки ухилялися від надання їй допомоги, незважаючи на те, що вона була інвалідом та перебувала у безпорадному стані, просив позов задовольнити.

У серпні 2015 року ОСОБА_5, та ОСОБА_6 звернулися до суду з зустрічним позовом, у якому просили визнати за кожним з них право власності на 3/10 частини спірного житлового будинку у порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх батько - ОСОБА_9, після смерті його відкрилася спадщина на Ѕ частини спірного будинку, який було збудовано у період перебування у шлюбі з ОСОБА_7

Спадщину після смерті батька фактично прийняли його дружина - ОСОБА_7 та син - ОСОБА_8, тобто по ј частини будинку кожний.

Після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина на ѕ частин зазначеного вище будинку, з яких: Ѕ частина належала померлій на праві спільної сумісної власності подружжя, а ј частина була успадкована після смерті чоловіка.

У визначений законом строк спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли її діти: вони та ОСОБА_8 Інші спадкоємці за законом відмовилися від прийняття спадщини.

Посилаючись на наведене, вважають, що ОСОБА_8 мав успадкувати 1/5 частини вказаного будинку, а вони - по 2/5 частині спадкового майна кожний.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 липня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом право власності на 4/10 частини житлового будинку «А-1» загальною площею 102, 4 кв. м по АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у порядку спадкування за законом право власності за кожним на 3/10 частини житлового будинку «А-1» загальною площею 102, 4 кв. м по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Рішення судів в іншій частині не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 не довів підстав для усунення від права спадкування дітей спадкодавця - ОСОБА_7 та того, що остання перебувала у безпорадному стані і, зокрема, що відповідачі ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, як це передбачено ч. 5 ст. 1224 ЦПК України.

При цьому, судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що частка ОСОБА_9 у спірному майні становила Ѕ частину будинку, оскільки вказаний будинок було набуто ним та його дружиною ОСОБА_7 у період перебування у шлюбі.

З огляду на наведене, саме з такого розміру частки спадкового майна після смерті ОСОБА_9 необхідно виходити в подальшому, здійснюючи поділ майна між наступними спадкоємцями.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

О.С. Ткачук