Провадження №22-ц/784/1317/16
Справа номер 490/9665/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/1317/16 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Шагай О.А.,

без участі сторін, належно повідомлених про час і місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк

на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва

від 31 березня 2016 року,

ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк або ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2015 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтував наступним.

27 лютого 2007 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 3000 доларів США зі сплатою 19,20% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка належним чином умов кредитного договору не виконувала, внаслідок чого 20 травня 2013 року рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва з неї на користь Банку було стягнуто заборгованість за даним кредитним договором станом на 28 лютого 2013 року в сумі 8 465 доларів США 50 центів, що еквівалентно 67 640 грн. 16 коп.

Посилаючись на те, що відповідачка взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, Банк просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором станом на 30 червня 2015 року в сумі 2 417 Доларів США 86 центів, що еквівалентно 50 799 грн.26 коп.

Відповідачка заперечувала проти задоволення позову, вказуючи, що Банком при зверненні до суду порушено строки позовної давності, а тому його позов є безпідставним.

05 лютого 2016 року відповідачка звернулася до суду з зустрічним позовом про встановлення нікчемності окремих умов кредитного договору.

Даний позов ухвалою суду від 05 лютого 2016 року був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 31 березня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_3 залишений без розгляду.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 31 березня 2016 року в задоволенні позову Банку відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Банк подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг, який складався з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів.

Згідно з умовами даного договору відповідачка 30 березня 2007 року отримала платіжну картку «Універсальна Gold» з встановленим на ній кредитним лімітом у сумі 3000 доларів США з оплатою 19,20% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 2 роки (а.с.14-20).

Відповідачка зобовязана була щомісячно до останнього дня кожного місяця повертати кредитні кошти та сплачувати проценти за них у розмірі 7% від залишку заборгованості.

Згідно з витягом з особового рахунку ОСОБА_3 останній платіж на погашення кредиту вона здійснила 30 травня 2008 року.

Строк дії платіжної картки закінчився 28 лютого 2009 року. Нову картку вона не отримувала.

У звязку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» у березні 2013 року звертався до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом про стягнення з ОСОБА_3 кредитної заборгованості за зазначеним договором станом на 28 лютого 2013 року у сумі 8 465 доларів США 60 центів, що еквівалентно 67 640 грн. 16 коп., яка складалася з заборгованості за кредитом в сумі 2 840 доларів США 49 центів, заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 4 812 доларів США 39 центів, комісії в сумі 350 доларів США, штрафу (фіксована частина) в сумі 62 доларів США 58 центів та штрафу (процентна складова) в сумі 400 доларів США 14 центів.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 травня 2013 року позов було задоволено.

Однак, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2016 року зазначене рішення Центрального районного суду м.Миколаєва скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_3 у звязку з пропуском Банком позовної давності.

Згідно з розрахунком заборгованості Банку у даній справі, відповідачка і надалі не виконувала умови договору, внаслідок чого в неї виникла перед ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 30 червня 2015 року у сумі 2417,86 доларів США, що еквівалентно 50 799,26 грн., яка складається з заборгованості за відсотками у сумі 2280,06 доларів США та заборгованості по сплаті штрафу у сумі 23,80 доларів США (фіксована частина) та 114 доларів США (процентна складова) (а.с.9-11, 65-66).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову Банку є правильним, оскільки відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2016 року, яке відповідно до ст.61 ЦПК України є преюдиціальним, встановлено, що Банком пропущено строк позовної давності за тілом кредиту.

А отже, тіло кредиту не підлягає стягненню. Таким чином, жодного нарахування відсотків на суму тіла кредиту після спливу строку позовної давності за тілом кредиту та штрафу за невиконання умов договору є неможливим.

Стаття 1048 ЦК України передбачає право кредитора на отримання від боржника відсотків до дня повернення позики.

Однак, повернення позики у даному випадку у добровільному порядку не відбулося, а у примусовому є неможливим, оскільки позивач у належний строк не звернувся з позовом до суду.

А тому, висновок суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідачки відсотків та штрафу станом на 30 червня 2015 року є законним.

Доводи апеляційної скарги Банку висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: