УхвалА

іменем україни

28 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з вересня 2008 проку по 1 грудня 2014 року вона проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, за спільнігрошові кошти та внаслідок спільної праці вони зробили ремонт у квартирі, яка належитьвідповідачу, за адресою: АДРЕСА_1, обладнали її де й проживали взимку. Спільно з відповідачем вони здійснили виплати у розмірі 5 005 грн на користь колишньої дружини відповідача ОСОБА_6, присуджених останній за рішенням суду про поділ майна подружжя. За час спільного проживання вони придбали й інше майно, яке підлягає поділу.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд:встановити факт проживання її та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2008 проку по 1 грудня 2014 року; визнати спільною сумісною власністю майно, що нажите нею та ОСОБА_5 під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме автомобіль ДЕО «Ланос», провести поділ автомобіля, виділивши його в натурі відповідачу зі сплатою на її користь 1/2 частини вартості зазначеного автомобіля в сумі 28 000 грн, визнати за ними право спільної власності на нажите під час спільного проживання майно на загальну суму 36 тис. грн та залишити за ОСОБА_5 в натурі: ванну, вартістю 1 тис. грн; унітаз вартістю 700 грн; газову плиту у розмірі 2 500 грн; газову колонку вартістю 1 тис. грн; радіатори опалення вартістю 1 800 грн; водо - каналізаційні пластикові труби у сумі 500 грн; шпалери вартістю 500 грн, багети у сумі 300 грн.; лінолеум вартістю 1 500 грн; плінтуси вартістю 300 грн; двері дерев'яні до ванної кімнати вартістю 500 грн.; люстри та світильники вартістю 1 тис. грн; штукатурка стелі та обклеювання шпалер на загальну суму 1 тис. грн; кухонні меблі вартістю2 500 грн; меблі до прихожої кімнати вартістю2 тис грн; тахту вартістю 2 500 гр; стіл письмовий вартістю 700 грн; пральну машину «Арістон» вартістю 4 700 грн.; ноутбук «Lenovo» вартістю 5 тис грн.; пледи на диван вартістю 300 грн.; килими - 1 500 грн.; штори, гардини - 500 грн.; ковдру синтепонову - 100 грн.; ковдру шерстяну - 200 грн.; праску «Скарлет» - 400 грн; постільну білизну, рушники - 500 грн.; кухонний посуд - 1 тис. грн., телевізор «LG- 1 500 грн; стягнути з відповідача на її користь 18 тис. грн, що складає 1/2 частину вартості вищевказаного спільного сумісного майна та 2 502 грн. 50 коп., що складає 1/2 частину виплат, які були здійсненні ними на користь ОСОБА_6 за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2009 року, та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу у період з вересня 2008 року по 1 грудня 2014 року. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майно: автомобіль DAEWOO FSO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, вартістю 42 429 грн 47 коп.; унітаз компакт «Оригінал», вартістю 670 грн., газову колонку «Грета» вартістю 760 грн; радіатори опалення, загальною вартістю 1 372 грн; лінолеум, загальною вартістю 1 105 грн; кухонні меблі, загальною вартістю 2 325 грн; меблі до прихожої кімнати вартістю 1 600 грн; тахту вартістю 2 150 грн; пральну машинку «Арістон» вартістю 4 348 грн; ноутбук «Lenovo», вартістю 4 113 грн; килим, вартістю 507 грн; телевізор «LG» вартістю 1 430 грн, а також кошти в сумі 5 005 грн, понесені сторонами витрат під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу за судовим рішенням на користь ОСОБА_6, а всього на суму 67 814 грн 47 коп. Поділено спільне сумісне майно: ОСОБА_5 в натурі передано у власність: автомобіль DAEWOO FSO LANOS, номерний знак НОМЕР_1, вартістю 42 429 грн 47 коп.; унітаз компакт «Оригінал», вартістю 670 грн, газову колонку «Грета», вартістю 760 грн; радіатори опалення, загальною вартістю 1 372 грн; лінолеум, загальною вартістю 1 105 грн; кухонні меблі, загальною вартістю 2 325 грн; меблі до прихожої кімнати, вартістю 1 600 грн; тахту, вартістю 2 150 грн; пральну машинку «Арістон», вартістю 4 348 грн; ноутбук «Lenovo», вартістю 4 113 грн; килим вартістю 507 грн; телевізор «LG» вартістю 1 430 грн, а всього на суму 62 809 грн 47 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 31 404 грн 73 коп., що складає вартість 1/2 частки спільного сумісного майна. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 2 502 грн 50 коп., що складають 1/2 частину понесених сторонами витрат під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу за судовим рішенням на користь ОСОБА_6 Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено. Додатковим рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 2 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 3, 21, 60, 74 СК України, роз'яснення, надані судам у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_4 не довела факту спільного проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а надані нею докази свідчать лише про припущення, на підставі яких рішення суду не може ґрунтуватись (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Крім того, для поділу майна подружжя позивачка не довела часу набуття всього майна; що спірне майно було набуто й за її кошти.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: № 6 - 2641 цс 15 від 16 грудня 2015 року, та № 6 - 1568 цс 16 від 7 грудня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновку суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник В.І. Журавель С.П. Штелик