Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
14.06.2016 394/1297/15-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
у складі головуючого судді Партоліної І.П.
при секретарі Довгій С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Кочубій» про визнання додаткового договору №1 до договору оренди землі недійсним,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою визнати недійсним додатковий договір №1 до договору оренди земельної ділянки, укладеного між ним та ТОВ «Агрофірма «Кочубій» 31 серпня 2007 року та зареєстрованим у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП «Центр ДЗК при Державному Агенстві земельних ресурсів України» 10 вересня 2007 року за № 274 та стягнути судові витрати.
Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що вказаний додатковий договір він не підписував, а відтак вищевказаний договір є недійсним.
В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, про що свідчить зворотнє повідомлення, подав письмове заперечення щодо невизнання позовних вимог і просив у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до наступного висновку.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 має у приватній власності земельну ділянку площею 4,51 га, яка розташована на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, що підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-КР № 024967.
У листопаді 2005 року між сторонами був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років.
31 серпня 2007 року від його імені був укладений додатковий договір №1 до вищезазначеного договору оренди земельної ділянки, який був зареєстрований у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП «Центр ДЗК при Державному Агенстві земельних ресурсів України» 10 вересня 2007 року за № 274.
Статтями 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст.16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.
Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.
Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За клопотанням представника позивача ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза.
Згідно з висновком експерта № 582 від 04.05.2016 року підпис від імені ОСОБА_1 у додатковому договорі №1 від 31.08.2007 року до договору оренди земельної ділянки від 22 листопада 2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Кочубій» в особі директора ОСОБА_2, зареєстрованому у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП «Центр ДЗК при Державному Агенстві земельних ресурсів України» 10.09.2007 року за № 274, який міститься в графі «Підпис», виконаний не самим ОСОБА_1, а іншою особою без наслідування його підпису.
Відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновок експертизи.
Отже, враховуючи те, що оспорюваний додатковий договір позивач не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, суд приходить до висновку, що відсутність волевиявлення власника є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст.203,21 ЦПК України).
Відповіднодо ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненю судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14,16,18,20 Закону України «Про оренду землі» , ст.ст. 6,15,203,207,215,627,638,641,642 ЦК України ,ст.ст. 213,214,215 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :
Визнати недійсним додатковий договір №1 до договору оренди земельної ділянки від 31 серпня 2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Кочубій», зареєстрованим у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП «Центр ДЗК при Державному Агенстві земельних ресурсів України» 10 вересня 2007 року за №274.
Стягнути із ТОВ «Агрофірма «Кочубій» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3261 грн. 72 коп.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або у разі, якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: