Справа № 539/168/16-ц
21 березня 2016 року Лубенський міськрайонний суд
В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.
при секретарі Мирна Т.Ф.,
з участю позивача : ОСОБА_1,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ ПриватБанк» про визнання кредитного договору таким, що припинив дію,
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та прохала його задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Представник відповідача ПАТ КБ ПриватБанк» в судове засідання повторно не з»явився, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, від відповідача заяв про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило.
У відповідності до ст. ст. 224 225 ЦПК України судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи.
З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
П.8.1. кредитного договору визначено, що в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2346,31 грн. згідно графіку погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором , що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.
У кредитному договорі зазначено, що забезпечення виконання позичальником зобов»язань за даним Договором виступає іпотека квартири за адресою АДРЕСА_2. (п.8.3.).
Згідно п. 8.5. Кредитного договору при достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту, позичальник додатково сплачує банку за користування кредитом 0% від суми кредиту, що погашається достроково.
Відповідно до трьох квитанцій від 16.12.2015 р. ОСОБА_1 внесла в рахунок погашення кредитної заборгованості в сумі 2588,67 грн. та 8,64 грн. грошові кошти в розмірі 2597,31 грн. платежами по : 1753,44 грн., 76,31 грн., 767,56 грн. (а. с. 37)
Як вбачається із виписки по кредитному договору 16.12.2015 року ОСОБА_1 сплачено борг за кредитним договором в розмірі 2597,31 грн. (погашення тіла кредиту - 2588,67 грн. , погашення відсотків - 8,64 грн.), за згідно даної виписки станом на 16.12.2015 року заборгованість ОСОБА_1 перед відповідачем відсутня (графи 2-9 виписки). (а.с. 11-13).
Також згідно виписки про погашення по кредиту станом на 29.02.2016 р. у ОСОБА_1 значиться погашеною заборгованість за кредитним договором станом на 16.12.2015 р. (а.с. 38-42).
Разом із тим, не дивлячись на дострокове погашення всього боргу за кредитним договором відповідно до кредитної виписки ПАТ КБ ПриватБанк нарахував ОСОБА_1 додатково заборгованість за резервування ресурсів в сумі 45 532,85 грн. (а.с. 11).
Пунктом 4 Кредитного договору передбачено, що для виконання зобов'язань за даним договором банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту (додаток №2) до даного договору і надає позичальнику право на їх використання.
За надане право зазначене у п. 4.1 договору позичальник сплачує банку винагороду за резервування ресурсів в розмірі, зазначеному у п. 8.1 договору.
Нарахування винагороди здійснюється на дату щомісячного платежу за кредитом, при цьому винагорода нараховується на суму зарезервованих ресурсів (додаток №2 до договору) за фактичну кількість днів резервування ресурсів, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування винагороди не включається. Розрахунок винагороди за резервування ресурсів здійснюється щоденно з моменту підписання договору. (п.4.3.)
При останньому погашенні винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування (до дати погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума, сказана у графіку погашення кредиту (додаток №2 до договору). (п.4.4.)
Винагорода за резервування ресурсів сплачується щомісяця з щомісячним платежем за кредитом від дня нарахування згідно ст. 4.2 договору. У випадку повного погашення кредиту винагорода сплачується одночасно з останнім платежем за кредитом. (п.4.5.).
Відповідно до п. 3.6 кредитного договору позичальник сплачує банку винагороду , в розмірі й у строки, зазначені в п. 8.1 даного договору. Якщо згідно з п. 8.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди , то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п. 8.1) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі.
Згідно п. 3.3 кредитного договору , нарахування відсотків, а також винагород, передбачених п.п. 7.2 та 8.1 договору здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену п. 7.1.
Згідно з ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
За змістом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп 2011 розтлумачено положення п.п.22,23 ст.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів, які поширюються на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь - яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту є нікчемною.

Отже, сплата винагороди за резервування кредитних ресурсів не є самостійним зобов'язанням за вказаним кредитним договором, а є похідним від основного кредитного зобов'язання, у зв'язку з виконанням позивачем обов'язку повернення суми кредиту у відповідача після цього відпала потреба у резервуванні таких ресурсів, і відповідно до останнього по нарахуванню такої винагороди неправомірні, оскільки ним фактично поставлено питання про сплату винагороди за послугу, яка вже не надається.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що умовами договору про надання кредитних коштів передбачено сплату позичальником винагороди за резервування ресурсів за фактичну кількість днів резервування до дати погашення кредиту, якою в тому числі є дата дострокового погашення кредиту, тобто 16 грудня 2015 року. Інших умов нарахування винагороди при достроковому погашенні кредиту умовами договору не передбачено, а тому дії банку щодо нарахування такої винагороди після дострокового погашення кредиту є неправомірними.

Відповідно до п.п. 5, 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов'язку в натурі, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Тому вимоги позивача щодо визнання кредитного договору від 26 травня 2008 року №PLL0GK таким, що припинив свою дію з 16.12.2015 року відповідають способам захисту цивільного права та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК України у зв»язку з задоволенню позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218, 225-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ ПриватБанк» про визнання кредитного договору таким, що припинив дію задовольнити.

Визнати кредитний договір від 26 травня 2008 року №PLL0GK укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк» таким, що припинив свою дію з 16.12.2015 року.

Стягнути з ПАТ КБ ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Роз»яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2 Ю. А.