Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №332/1407/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Мєркулова Л.О.
Провадження № 22-ц/778/3042/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування позову зазначав, що 13.01.2014 року між ним, ОСОБА_6 було укладено договір завдатку, у вигляді розписки, відповідно до якого він передав відповідачу завдаток у сумі 300 000 грн., у рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу належної йому 1/2 частини нежитлового приміщення № 1, буд. 63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжя, укладення якого мало відбутись не пізніше 29.03.2015 року.

Вони домовились, що підготовкою та збором (отриманням) документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу буде займатися ОСОБА_6.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі - продажу ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_6, отримав від нього 300 000 грн. Зазначена сума є 100% сплатою коштів за майбутнім договором купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення № 1, буд. 63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжя.

На сьогоднішній час за даними державного реєстру зазначене майно і досі зареєстровано на відповідача, який постійно ухиляється від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу ? частини нежитлового приміщення №1, буд. 63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжя, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати за ним право власності на ? частину нежитлового приміщення №1, в буд. 63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжі; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на ? частину нежитлового приміщення №1, в буд. 63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжі; визначити рішення по дійсній цивільній справі про визнання права власності за ОСОБА_5 на 1/2 частину нежитлового приміщення № 1, буд.63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжя таким, що підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2015 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення № 1, буд. 63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжя, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнано право власності за ОСОБА_5 на 1/2 частину нежитлового приміщення № 1, буд. 63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжя.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на 1/2 частину нежитлового приміщення № 1, буд. 63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжя

Визначено рішення по дійсній цивільній справі про визнання права власності за ОСОБА_5 на 1/2 частину нежитлового приміщення № 1, буд.63 по вул. Республіканській у м. Запоріжжя таким, що підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи ,позивач звернувшись до суду зазначав ,що за наявним в позивача попереднім договором, вони з відповідачем домовились про всі істотні умови угоди купівлі-продажу спірної 1/2 частини нежитлового приміщення № 1, будинку 63 по вулиці Республіканській у місті Запоріжжя, за якою позивач повністю передав кошти за належну відповідачу 1/2частини нежитлового приміщення № 1, будинку 63 по вулиці Республіканській у місті Запоріжжя, в свою чергу відповідач передав йому майно у користування, володіння та розпорядження. Позивач вважає, що відбулось повне виконання умов угоди купівлі - продажу нерухомого майна. Але на сьогоднішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення зазначеного договору на вимогу діючого законодавства України та відмовляється повернути передані йому кошти.

Суд першої інстанції розглянувши справу прийшов до висновку ,що відповідно угоди сторони домовились про всі істотні умови переходу прав власності на частину житлового будинку, відповідно умов якого позивачка повністю передала кошти за частину житлового будинку, а відповідач не виконав свою частину зобов'язань про передачу у власність, належної йому частини житлового будинку, шляхом нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Висновки суду на вимогах закону не ґрунтуються.

Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За змістом статті 210, частини 3 статті 640 ЦК (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин у справі) у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Згідно зі статтею 657 ЦК (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин у справі) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Вирішуючи спір про визнання дійсним правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, судам необхідно було враховувати, що норма частини 2 статті 220 ЦК не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною 3 статті 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін. Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини 2 статті 220 ЦК. Зазначена частина статті 220 ЦК застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладення не відповідала встановленим законом вимогам. Визнання в судовому порядку дійсним правочину щодо нерухомості суперечить законодавству, оскільки такий правочин підлягає обов'язковій державній реєстрації, тому частина 2 статті 220 ЦК до таких правовідносин не застосовується.

Такого висновку дійшов і ВСУ, висловивши у постанові від 30.01.2013 у справі № 6-162цс12 свою правову позицію, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно зі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню понесені судові витрати.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.307.309,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, за яким:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 303 грн. 17 коп. з кожного понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: