Cправа № 127/9972/16-ц
Провадження № 2/127/3846/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Клітченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/9972/16-ц за Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №13/210к-07 від 01.08.2007р. у розмірі 3937,19 доларів США, з яких заборгованість по сумі кредиту - 3554,69 доларів США та пеня 382,50 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», назву якого в подальшому змінено на публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 15800 доларів США до 31 липня 2017 року зі сплатою 14 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 01 серпня 2008 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Позивач свій обов'язок по кредитному договору, щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачі не виконують належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 11.04.2016 року виникла заборгованість в розмірі 3937,19 доларів США, з яких заборгованість по сумі кредиту - 3554,69 доларів США, яка включає в себе прострочену заборгованість по сумі кредиту в розмірі 1448,37 доларів США, та пеня 382,50 доларів США.

В ході розгляду справи, у зв'язку з частковим погашенням заборгованості та тривалим розглядом справи, позивачем подано заяву від 18.10.2016р. про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 10.10.2016р. в сумі 1415,98 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 131,67 доларів США, заборгованість по сумі кредиту - 715,65 доларів США та пеня в розмірі 568,66 доларів США. (а.с. 148, 149)

Повноважний представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак 13.12.2016р. звернулася до суду з заявою в якій просила розгляд справи провести без її участі та зазначила що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 213)

Повноважний представник відповідача (ОСОБА_1) в судове засідання не з'явився, однак 13.12.2016р. звернувся до суду з заявою в якій просив розгляд справи провести без його участі. При цьому, в запереченнях на позовну заяву (а.с. 162-165) та в судовому засіданні 03.11.2016р. представник відповідача з позовними вимогами погодився частково, зазначивши що визнає позовні вимоги в частині стягнення з позичальника заборгованість по кредитному договору в сумі 783,57 доларів США та заперечує щодо стягнення пені розрахунок якої є хибним, а її розмір є не співмірним сумі наявного боргу. Крім того, представник відповідача заперечував щодо стягнення заборгованості з поручителя, оскільки він не порушував прав позивача.

Повноважний представник відповідача (ОСОБА_2) в судове засідання не з'явився, однак 13.12.2016р. звернувся до суду з заявою в якій просив розгляд справи провести без його участі. При цьому, в запереченнях на позовну заяву (а.с. 177-181) та в судовому засіданні 03.11.2016р. представник відповідача з позовними вимогами до поручителя не погодився та просив у задоволенні позову відмовити враховуючи те, що поручитель ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором не порушував, адже банк не направив поручителю належного повідомлення про сплату боргу і з зазначенням реквізитів його сплати, в подальшому на вимогу поручителя тривалий час зволікав з наданням реквізитів такого ранку, наявні на рахунку поручителя у банку кошти не зарахував в якості оплати за кредитом по існуючому в банку пільговому курсу, у наданих розрахунках пені помилково визначив час виникнення боргу, здійснював обрахунок пені по черговим платежам, які з 07.12.2015р. перестали існувати, нараховував пеню в іноземній валюті, що прямо заборонено діючим законодавством України. Крім того, вказаною заявою представник відповідача просив, в разі відмови в задоволенні позовних вимог в частині пені, витрати на правову допомогу на позивача не покладати. (а.с. 216)

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №13/210к-07 (далі - Кредитний договір), відповідно умов якого банк (позивач) зобов'язався надати позичальнику (відповідачу 1) кредит в розмірі 15800,00 доларів США, з терміном кредиту - 120 місяців, датою погашення кредиту - 31 липня 2017 року зі сплатою 14 % річних (а.с. 21-24).

Згідно з пунктами 4.2, 4.3 Кредитного договору для видачі кредиту банк відкриває позичальнику рахунок НОМЕР_3 та рахунок для нарахування та сплати процентів НОМЕР_4. Кредит надається позичальнику в готівковій або безготівковій формі. Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку.

На виконання умов Кредитного договору позивач видав, а відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 15800,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №15_6 від 01.08.2007р. та випискою по особовому рахунку позивача (а.с. 10, 15)

Відповідно до пункту 4.4 Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня видачі кредиту по день його повернення за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Нарахування процентів за фактичну кількість календарних днів користування кредитом здійснюється щомісячно. Сплата процентів здійснюється позичальником не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем.

Поряд з цим, сплата позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно графіка погашення заборгованості по кредиту (Додаток №1), який є невід'ємною частиною даного договору. (п. 4.5 договору)

В судовому засіданні встановлено, що позичальником ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі здійснювалося погашення нарахованих банком процентів за користування кредитними коштами та за позичальником не рахується заборгованості зі сплати процентів.

В той же час, зобов'язання щодо повернення кредитних коштів (тіла кредиту) відповідачем ОСОБА_1 не виконувалися належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість по тілу кредиту, яка станом на станом на 10.10.2016р., з урахуванням погашення часткового погашення заборгованості поручителем під час розгляду справи судом, становить 847,32 доларів США.

Відповідно до пункту 10.3.1 Кредитного договору якщо позичальник порушує терміни платежів, що встановлені даним договором, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору, а позичальник зобов'язаний повернути банку суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку.

В той же час, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, 01.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до пункту 1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_1, що випливають з Кредитного договору №13/210к-07 від 01.07.2007р. (а.с. 27).

Пунктом 5 Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов Кредитного договору.

У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, на які поручитель зобов'язаний перерахувати кошти. Поручитель зобов'язаний сплатити кредитору суму боргу не пізніше 10 діб після отримання письмової вимоги кредитора.

28.10.2015р. позивачем на адресу відповідачів надіслано повідомлення (вимогу) про дострокове виконання порушених зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, однак відповідачами заборгованість за кредитним договором, в повному обсязі, не погашена. (а.с. 28-30).

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем в повному обсязі умов договору щодо повернення кредитних коштів, в судовому засіданні встановлено, що станом на 10.10.2016р., заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, з урахуванням часткового погашення заборгованості поручителем на суму 71805,00 грн. згідно платіжного доручення №653 від 27.09.2016р., тобто під час розгляду справи судом, становить 847,32 доларів США - тіла кредиту, що підтверджується виписками по особовому рахунку позичальника. (а.с. 116, 120-144, 150)

Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, зважаючи на невиконання відповідачами умов кредитного договору та договорів поруки, беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором, суд вважає вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів 847,32 дол. США заборгованості за тілом кредиту, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо не направлення банком поручителю належного повідомлення про сплату боргу і з зазначенням реквізитів його сплати судом не приймається до уваги. Оскільки спростовується матеріалами справи.

Разом з тим, заперечення відповідача щодо того, що наявні на рахунку поручителя у банку кошти банк не зарахував в якості оплати за кредитом по існуючому в банку пільговому курсу, судом також до уваги не приймаються, оскільки зарахування коштів по пільговому курсу є правом, а не обов'язком банку.

Що стосується стягнення пені в сумі 568,66 доларів США, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають враховуючи наступне.

Згідно з положеннями частини 1 статті 546 ЦК України та статті 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до пункту 9.1 Кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами або встановленої в п. 4.5 договору винагороди, позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невчасно сплачених сум за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, сторонами в договорі обумовлено максимальний розмір пені, який пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України.

Отже, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, слід дійти висновку, що пеня, в даному випадку, має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 1 квітня 2015 року при розгляді справи № 3-29гс15.

Відповідно до частини 2 статті 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Однак, позивачем в позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог заявлено до стягнення пеню визначену в доларах США, що не узгоджується з вимогами законодавства та умовами кредитного договору.

При цьому, іншого розрахунку пені представником позивача не надано, незважаючи на те, що судом таке питання ініціювалося перед позивачем. В той же час, суд не є фахівцем в галузі математики та не може самостійно кваліфіковано здійснити обрахунок пені, натомість представник позивача в судове засідання не з'явилася надавши заяву про розгляд справи без її участі, що позбавляє можливості суд повторно з'ясувати порядок та підстави нарахування пені.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 568,66 грн. пені задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В той же час, згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

При цьому, Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 35, 36 постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив судам, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

З огляду на наведене, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, а також те, що часткове погашення заборгованості відповідачем здійснювалось в ході розгляду справи судом, з відповідачів в рівних частках слід стягнути на користь позивача 1424,19 грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

Поряд з цим, витрати відповідача ОСОБА_2 на правову допомогу адвоката слід залишити за відповідачем, оскільки. як зазначено вище, заявою від 13.12.2016р. представник відповідача просив витрати на правову допомогу на позивача не покладати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218, 338, 360-7 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і/номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і/номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) 847,32 доларів США (вісімсот сорок сім доларів тридцять два цента) заборгованості за кредитним договором №13/210к-07 від 01.08.2007р..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і/номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і/номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) 1424,19 грн. (одна тисяча чотириста двадцять чотири грн. дев'ятнадцять коп.) судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: