РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2285/16-ц

Провадження № 2/643/2703/16

13.09.2016 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Мамалуй М.В.,

секретаря Коршак В.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про відновлення порушеного права та вселення-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він зареєстрований та постійно мешкав до січня 2016 року за адресою: м. Харків, пер. Загородній, буд. 4. Крім нього у будинку мешкала його дружина ОСОБА_4 і її син ОСОБА_3 Два роки тому дружина подарувала будинок своєму сину, а з січня 2016 року останній не пускає його у будинок, забрав ключі. В теперішній час він мешкає у знайомих. Просить відновити його порушене право користування будинком, вселивши його за вищевказаною адресою, зобовязати відповідача не чинити перешкод його мешканню у будинку.

У судовому засіданні позивач та його представник, що діє на підставі угоди, підтримали вимоги із підстав вказаних у позові. Додатково позивач ОСОБА_1 пояснив, що на теперішній час його шлюб з ОСОБА_4 розірваний. Із січня 2016 року він не приходив до будинку, оскільки ОСОБА_3 чинить перешкоди йому у проживанні, зокрема змінив замки. Він має повнолітніх дітей, але не мешкає з ними. Позивач вважає, що має право на компенсацію витрат на ремонт та утримання будинку, що були ним здійснені за час шлюбу.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позову, вказав, що він є власником будинку №4 по пер. Загородньому в м. Харкові. Його мати та позивач розлучилися, а з жовтня 2015 року ОСОБА_1 забрав свої речі та не мешкає у будинку. Фізичних перешкод у проживанні позивача він не чинив, замки не змінював. Заперечує проти проживання колишнього чоловіка матері у будинку.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 пояснила, що вони з ОСОБА_1 розлучилися, останній вивіз свої речі із будинку до своєї доньки. Вона заперечує проти проживання позивача у будинку.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона працює у магазині біля будинку за адресою: м. Харків, пер. Загородній, буд. 4. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що його ображає син дружини.

Судом досліджені матеріали справи.

Згідно із копією паспорту серії МН 279706 - ОСОБА_1 зареєстрований з 06.03.2012 року за адресою: м. Харків, пер. Загородній, буд. 4 (а.с.3).

Із копії довідки, виданої головою вуличного комітету від 05/25.02.2016 року (дата виправлена) вбачається що ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за зазначеною адресою. Суд не приймає як доказ вказану довідку, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 59 ЦПК України, тому що має виправлення, крім того у позові ОСОБА_1 вказав та підтвердив у судовому засіданні, що не мешкає у будинку з січня 2016 року.

У листі Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області вказано, що заява від 24.02.2016 року за фактом конфліктної ситуації з ОСОБА_3 зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень за №6871, проведеною перевіркою встановити обєктивні дані не виявилося можливим (а.с.22).

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року, що набрало законної сили 15.07.2016 року, шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 розірваний (а.с.40).

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, приходить до наступного.

Статтею 150 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК) передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Положеннями ст.156 ЖК визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У ст. 64 ЖК вказано, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі наведеного, судом встановлено, що позивач є колишнім чоловіком ОСОБА_4, не є членом сімї власника будинку ОСОБА_3, а з січня 2016 року ОСОБА_1 не мешкає у будинку. Показання свідка суд оцінює критично, оскільки їй відомо про обставини конфлікту зі слів лише позивача, а такі факти не знайшли підтвердження в інших доказах.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведений факт перешкоджання його проживанню за вказаною адресою шляхом зміни замків чи іншим способом, а тому позов не підлягає задоволенню у звязку із недоведеністю вимог.

Стосовно усних вимог в судових дебатах ОСОБА_1 про компенсацію витрат на ремонт та утримання будинку, що були ним здійснені за час шлюбу, суд розяснює, що позивач має право звернутися до суду з іншим позовом, оскільки такі уточнені вимоги до позову не заявлені належним чином під час розгляду даної справи.

Керуючись ст. 209, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про відновлення порушеного права та вселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова, протягом десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений 15.09.2016 року власноручно в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя М.В. Мамалуй