Справа №: 486/1538/13-ц Провадження № 8/486/4/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року м. Южноукраїнськ

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савін О.І., ознайомившись з завою ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами і скасування рішення про стягнення аліментів та з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Заява ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами і скасування рішення про стягнення аліментів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини перебувала в провадженні судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волкової О.І..

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.12.2016 р. задоволено заявлений самовідвід судді Волковій О.І., після чого визначення судді було здійснено автоматизованою системою документообігу за принципом вирогідності відповідно до ст.11-1 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 28.12.2016 р., дана цивільна справа передана для розгляду судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіну О.І..

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року) у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 року ті інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні втілювати у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен брати самовідвід в розгляді справи.

Суддя Савін О.І. в розгляді даної цивільної справи вже брав участь та ухвалював судове рішення від 05 вересня 2015 року про стягнення аліментів.

За таких обставин суддя не може повторно брати участь в розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків.

Виходячи із положень ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд має бути завжди «встановлений Законом». Це формулювання засвідчує принцип Верховенства права, притаманний цій системі Конвенції та її протоколів. Вислів «встановлений Законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справі «Булуй проти Австрії» від 22.02.1996 року та інші).

Термін «Закон», про який йдеться в цьому положенні, стосується таким чином не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей щодо відводу суддів (рішення у справі «Коєм та інші проти Бельгії»).

У відповідності до ст. 20 ЦПК України, передбачені підстави для відводу судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

В силу ч. 3 ст. 23 ЦПК України, самовідвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Будь-яких зясувань обставин та перевірка їх доказами суддею, судом не відбувалось.

Виходячи з положень Європейського суду з прав людини, йдеться про субєктивний підхід, для того,щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці, зокрема, суд не повинен субєктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання, бо особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, але доки не буде доведено протилежне, а також слід застосовувати обєктивний підхід, метою якого є пересвідчення надання судом необхідних гарантій незалежності та обєктивної безсторонності.

Окрім того, враховуючи те, що після задоволення суддями самовідводів, та перебування у відпустці судді Франчук О.Д. неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, у відповідності до ст. 25 ЦПК України, дана справа підлягає передачі до іншого суду, найбільш територіально наближеного до цього суду у порядку встановленому ч. 2 ст. 116 цього кодексу, яким є Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Тому, враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та ст.ст. 11-1, 20, ч. 3 ст. 23, 25, ч. 2 ст. 116 України. суддя

У Х В А Л И В:

Заявити самовідвід в розгляді зави ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами і скасування рішення про стягнення аліментів.

Дану заву з цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звернути до апарату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для передачі на розгляд Арбузинському районному суду Миколаївської області.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_4