22-ц/775/903/2016(м)
Категорія 27 Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Принцевська В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Сорока Г.П., Гаврилової Г.Л.

при секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до Тетерев»ятникової ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 01.11.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № R4B, відповідно до якого останній був наданий кредит у розмірі 15000 гривень на строк до 01.11.2015 року зі сплатою 31% річних за користування кредитом. Відповідач зобовязався повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. 21.03.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ ««Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги № 210314вб, згідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги за кредитним договором № R4В від 01.11.2012 року, укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та відповідачем. Через те, що відповідач умови кредитного договору порушив, в обумовлені строки не здійснював погашення кредиту у розмірах, визначених договором, загальна сума заборгованості станом на 18.07.2016 року склала 17462,48грн., з яких: 13493,32грн. основний борг; 3969,16 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені ним судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального та матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання належним чином. Позивач звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач до суду також не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Статтею 303 ч. 1 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленому у ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № R4B, відповідно до якого останній був наданий кредит у розмірі 15000 гривень на строк до 01.11.2015 року зі сплатою 31% річних за користування кредитом. Відповідач зобовязався повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

21.03.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ ««Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги №210314вб, згідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги за кредитним договором № R4В від 01.11.2012 року, укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та відповідачем.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 18.07.2016 року, у розмірі 17462,48грн., з яких: 13493,32грн. основний борг; 3969,16 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, проте ані позовна заява, ані матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів існування вказаної заборгованості (розрахунку заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом; довідки про розмір заборгованості, належним чином завіреної підписом уповноваженої особи та печаткою, тощо).

Апеляційний суд 25 листопада 2016 року направив на адресу позивача запит про надання апеляційному суду на ознайомлення для розгляду даної справи:

- оригінал Договору про відступлення права вимоги № 210314вб від 21 березня 2014 року з Додатком № 1 до цього Договору;

- оригінал спірного кредитного договору з усіма додатками та додатковими угодами до нього (якщо такі укладалися);

- документи, що підтверджують видачу кредиту (меморіальний ордер, платіжне доручення);

- виписку по рахункам боржника на дату передачі прав вимоги;

- повний розрахунок заборгованості по спірному кредитному договору.

30 листопада 2016 року позивач отримав вказаний запит апеляційного суду Донецької області про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 67).

Після цього двічі відкладалися судові засідання на 13 грудня 2016 року та на 27 грудня 2016 року. Від позивача двічі надходили клопотання про розгляд справи 13 грудня 2016 року та 27 грудня 2016 року у відсутність їх представника. Позивач не надіслав відповідь на вказаний запит апеляційного суду, який позивач отримав 30 листопада 2016 року.

У звязку з наведеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог та про відмову в задоволенні позову.

Згідно з вимогами статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді