Справа № 369/8331/16-ц
Провадження № 2/369/3699/16
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.
при секретарі Дуплій Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Дебера Тетяна Олександрівна про визнання права власності на спадкове майно, -
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її бабусі ОСОБА_3.с відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1. Заповіту щодо спадкового будинку спадкодавець не залишив. Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса після смерті ОСОБА_3 звернулась позивач та її мати - ОСОБА_4 Згодом, ОСОБА_4 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на її користь. У встановлений законом термін вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадкове майно нотаріус їй відмовив через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно.
Оскільки спадкодавець набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, інші спадкоємці за законом відмовились від прийняття спадщини на її користь, вона спадщину прийняла, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає своє право порушеним.
Тому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1, під літ. А, загальною площею 168, 4 кв.м., прибудову літ. А, прибудову літ. А1, веранду а2, погріб під а 2, мансарду А 1, вбиральню Ж, літній душ Ж, навіс З, баню И, ворота №1, хвіртку №2, огорожу №3, огорожу №4, огорожу №5, вигрібну яму І, колодязь ІІ, свердловину ІІІ.
У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися. Представник позивача направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує, просила задовольнити позов у повному обсязі.
У судове засідання представник відповідача - Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника.
У судове засідання третя особа не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.
З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.
У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Заповіту щодо розпорядження спадковим майном ОСОБА_3 не залишила.
На час відкриття спадщини спадкоємцями за законом були ОСОБА_1, ОСОБА_4.
Померла ОСОБА_3 була мамою для ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2.
Померла ОСОБА_3 була бабусею для ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3; свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2.
Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Дебера Т.О, було заведено спадкову справу №6/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3
Частиною статті 1233 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив.
07 липня 2015 року до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Дебера Т.О. звернулась ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3
07 липня 2015 року до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Дебера Т.О. звернулась ОСОБА_4 із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 на спадковий будинок було відмовлено з підстав ненадання оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Дебера Т.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії .
З матеріалів справи, а саме договору купівлі-продажу від 01 червня 1977 року вбачається , що ОСОБА_7, продала, а ОСОБА_3 купила житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 48 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Малютянка.
Рішенням виконавчого комітету Малютянської сільської ради депутатів трудящих №31 від 29 березня 1978 року дозволено ОСОБА_3 купити будинок у ОСОБА_7, по АДРЕСА_2 порушено клопотання закріпити земельну ділянку ОСОБА_7 за ОСОБА_3

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2, виготовленого Бюро технічної інвентаризації ПП ОСОБА_8 на замовлення ОСОБА_1 станом на 21 травня 2015 року загальна площа будинку складає 168, 4 кв.м., житлова - 70,6 кв.м.

Окрім того, згідно по господарської книги право власності на будинок на будинок АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3. що підтверджується листом Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17 жовтня 2016 року №473.

Проте ОСОБА_3 за час свого життя не встигла отримати відповідного Свідоцтва про право власності на вказаний вище житловий будинок.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення права спільної сумісної власності на спірну квартиру (1993 рік) чинною була Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка не передбачала обов'язкової реєстрації квартир в багатоквартирних будинках.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення

До 1995 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за № 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, в той же час, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до пункту 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, реєстрації підлягали будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності, яка передбачала обов'язкову реєстрацію права власності на будинки лише в містах і селищах. Обов'язку реєстрації будинків в сільській місцевості встановлено не було.

При цьому, пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

Відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України).

На підставі наданих документів суд вважає доведеним, що право власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1, виникло в ОСОБА_3

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї.

Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач спадкове майно прийняла так як, протягом шестимісячного строку подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок позивач не може через відсутність реєстрації права власності на будинок за померлою ОСОБА_3

За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 223 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.392, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа призваний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Дебера Тетяна Олександрівна про визнання права власності в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуто Києво - Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич