Справа № 214/358/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 березня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

при секретарі Латкіній О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Державної міграційної служби України, Держави України в особі Державного казначейства України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльнстю державного органу,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Державної міграційної служби України, Держави Україна в особі Державного казначейства України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю державного органу, в якому просить солідарно стягнути з начальника Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Державної міграційної служби України, Держави Україна в особі Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України на його користь 4 750 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування матеріальної (майнової) шкоди та 4 750 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування свої вимог позивач вказав, що 02 грудня 2014 року він особисто звернувся до Начальника Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 та подав всі необхідні документи для оформлення і отримання паспорта громадянина України для тимчасових поїздок за кордон. Однак, начальником Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, йому було незаконно відмовлено в оформленні та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, через несплату їм додаткових платежів, а саме 87 грн. 15 коп., нібито за адміністративні послуги ДМС, та 120 грн., нібито за бланки паспорту. 13 січня 2015 року позивач для захисту свого порушеного права звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до начальника Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. 10 лютого 2015 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №804/413/15, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2015 року залишена без змін, позовні вимоги позивача задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо неприйняття 02.12.2014 року від ОСОБА_1 заяви про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон із доданими документами, зобовязано Саксаганський районний відділ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийняти у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон із доданими документами, визначеними правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа на дитину, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231, присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 36 грн. 54 коп. В результаті протиправної бездіяльності Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області позивачу була спричинена значна матеріальна (майнова) та моральна шкода. Матеріальна (майнова) шкода спричинена позивачу протиправною бездіяльністю Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області полягає у витратах понесених позивачем у звязку з необхідністю захисту свого порушеного права з боку Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, а саме: витрат на правову допомогу в розмірі 4 384 грн. 80 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 02.12.2014 року №1 укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_3; витрат на сплату судового збору в розмірі 36 грн. 54 коп. при подачі адміністративного позову, оскільки судом було стягнуто лише половину судового збору в сумі 36 грн. 54 коп. з сплаченого 73 грн. 08 коп.; витрати на послуги поштового звязку в розмірі 5 грн. 70 коп., витрати на пересилання позовної заяви з додатками та на пересилання заяви про видачу виконавчих листів; витрати позивача на проїзд з метою отримання виконавчого листа в розмірі 126 грн.; загальний розмір компенсації витрат позивача за відрив від звичайних занять в розмірі 197 грн. 92 коп. Зазначені обставини підтверджуються письмовими свідченнями позивача та письмовими доказами доданими до позовної заяви. Моральна шкода спричинена позивачу протиправною бездіяльністю Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області полягає у моральних стражданням ОСОБА_1, які виразились в тому, що він не може добитися справедливості та виконання законного рішення суду, змушений звертатися за правовою допомогою до спеціаліста в галузі права, приїжджати до Дніпропетровська, змінювати усталений спосіб свого життя. Позивач з моменту первісного звернення до Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не отримав справедливої сатисфакції спричиненої йому майнової шкоди, оскільки судовий збір присуджений судом в сумі 36 грн. 54 коп. до теперішнього часу не повернутий позивачу, його витрати на правову допомогу та послуги поштового звязку відповідачами не компенсовані, навіть не було надано письмових вибачень з боку відповідача та Держави Україна за їх протиправну бездіяльність відносно прав позивача, а тому позивач вимушений більше року домагатися утвердження справедливості, але через бездіяльність Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та інших органів, які є представниками Держави Україна, він не може реалізувати своє право на справедливу сатисфакцію. В результаті протиправних дій Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та інших органів, які є представниками Держави Україна, позивач втратив внутрішній спокій та постійно переживає щодо того, що вже більше року не може добитися справедливої сатисфакції, що вимушений витрачати власний вільний час на телефонні дзвінки та письмові звернення до Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до судів першої та апеляційної інстанції, до Державного казначейства України. Він вимушений добиватися справедливості тривалий час з грудня 2014 року, був вимушений витрачати час власного безцінного життя, нервував з приводу порушеного його права, втратив спокій та втратив звичайний порядок та уклад життя, його мучило безсоння та постійний головний біль, а також він був вимушений витрачати власні кошти на сплату судового збору, на оплату правової допомоги, послуги поштового звязку, на проїзд до юриста та суду, в теперішній складній економічній ситуації, постійний ріст цін, девальвації національної валюти, коли грошей катастрофічно не вистачає на найнеобхідніші речі. Саксаганський РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області добровільно не виконав рішення суду. З моменту фотографування 02.01.2015 року в ОСОБА_4 районному відділі у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до моменту отримання паспорта 04.11.2015 року у Військовій прокуратурі Криворізького гарнізону минуло більше одного місяця, хоча заява про оформлення паспорта розглядається не більше як 20 робочих днів з дня подання документів, про факт виготовлення його паспорта органами Державної міграційної служби також не повідомлено, що підтверджує протиправну бездіяльність відповідачів та спричинену майнову та моральну шкоду позивачу. Позивач втратив звичайний спосіб свого життя, став нервовою, дратівливою людиною, хоча завжди був спокійною врівноваженою людиною, через що виникають постійні сварки позивача з його близькими та рідними людьми, що негативно впливає на особисте життя позивача, який став замкненим в своїх переживаннях, став значно менше спілкуватися з оточуючими людьми, постійно перебуває в дратівливому стані, що спричиняє йому значні душевні страждання, відволікає від навчання в ОСОБА_5 та власного особистого життя. В результаті протиправної бездіяльності Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ті інших осіб, які є представниками Держави Україна, позивач втратив віру в верховенство права, справедливість, високі ідеали визначені Конституцією України, втратив спокій та сон. Позивача мучить безсоння та постійні думки з приводу його порушених прав, що призводить до хронічних мігренів та постійного головного болю, що в свою чергу спричиняє значні душевні страждання. Він переконаний, що стягнення з відповідачів 4 750 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди стане справедливою сатисфакцією в цій справі.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та поясненнях на заперечення відповідача, при цьому також пояснив, що на час розгляду справи ним не визначено розмір судових витрат повязаних з розглядом цієї справи. Крім того, позивач пояснив, що незрозуміло куди ділись його дві фотокартки, які були отримані начальником Саксаганського РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, та не надійшли до ОСОБА_4 у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області для оформлення паспорту, що свідчить про порушення прав позивача та втрату особистих речей, якими є вищезазначені фотографії. Розмір витрат здійснених ним на виготовлення вказаних фото він надати не може, оскільки вони не збереглись.

Відповідач начальник Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, який також діє як представник відповідачів ОСОБА_6 районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Державної міграційної служби України, в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі посилаючись на письмові заперечення надані ним до суду в яких вказав, що Саксаганський районний відділ у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та він, як начальник цього відділу, в частині надання ОСОБА_1 адміністративних послуг, щодо оформлення паспорту для виїзду за кордон, діяли в межах вимог чинного законодавства та своїх повноважень. На момент звернення позивача до Саксаганського РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, відділ не був оснащений програмно технічним комплексом Державної інформаційної системи реєстраційного обліку фізичних осіб та їх документування, де здійснюється процедура оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а отже не виконував функції по оформленню та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Вказана обставина підтверджується постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2015 року. На момент звернення позивача до відділу йому неодноразово розяснювалось, що відділ та начальник відділу виконує лише розяснювальні та консультативні функції стосовно подальшого отримання закордонного паспорта безпосередньо від субєктів надання цих послуг, а саме в м. Кривому Розі таким субєктом, на момент звернення позивача, був ОСОБА_4 у м. Кривий Ріг ГУДМС України в Дніпропетровській області. Однак позивач бажав щоб саме Саксаганський відділ здійснив вказану послугу. 20.08.2015 року від позивача була прийнята заява про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з додатками, вказаний матеріал був переданий до ГУДМС України в Дніпропетровській області. Після перевірки 30.09.2015 року матеріали були повернуті до Саксаганського РВ та цього ж дня за вихідним №1229/3593 було направлено до ОСОБА_4 для подальшого виконання, оскільки оформлення та безпосередньо видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон належить виключно до компетенції ОСОБА_4 А тому звернення ОСОБА_1 у частині спричинення йому матеріальної та моральної шкоди Саксаганським РВ є безпідставними. Також, відповідач вважає, що розрахунки позивача з приводу витрат на складання позовної заяви, заяви про видачу виконавчого листа, складання скарги на бездіяльність за заявою про видачу виконавчого листа, витрати на проїзд є безпідставними. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідач вважає, що вони є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів що підтверджують погіршення стану його здоровя. Крім того, відповідач в судовому засіданні наполягав на закритті провадження по справі, оскільки розгляд цієї справи повинен здійснюватись в порядку адміністративного судочинства.

Судом досліджені матеріали справи:

-копія паспорта ОСОБА_1 (а.с. 14);

-копія ідентифікаційного номера (а.с. 15);

-копія свідоцтва платника єдиного податку Серія А №854815 ОСОБА_7 (а.с. 16);

-копія диплому спеціаліста з відзнакою ОСОБА_3 від 02 квітня 2003 року, серії КВ №22230874, про закінчення в 2003 році ОСОБА_8 управління персоналом і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста (а.с. 17);

-копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (а.с. 18);

-копія квитанції №127577 від 17.08.2015 року про оплату ОСОБА_1 послуг правової допомоги, згідно договору в сумі 4 384 грн. (а.с. 19);

-копія договору про надання правової допомоги №1 від 02 грудня 2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 20-21);

-копія акту про надання платної правової допомоги №1 від 17 серпня 2015 року до договору про надання правової допомоги №1 від 02 грудня 2014 року (а.с. 31-32);

-копія виконавчого листа по адміністративній справі №804/413/15 (а.с. 33-34);

-копія доповідної записки (а.с. 52);

-копія заяви ОСОБА_1 про видачу закордонного паспорта для тимчасового виїзду за кордон від 02 грудня 2014 року (а.с. 54);

-копія супровідного листа (а.с. 55);

-копія лист-відповідь на імя ОСОБА_1 від 08.12.2014 року №29/с-101 (а.с. 53);

-копія супровідного листа з Дніпропетровського ОАС (а.с. 63);

-копія квитанції №3772/з15 від 24.12.2014 року на 73,08 грн. (а.с. 64);

-копії поштових конвертів (а.с. 65-66);

-копії квитків від 20.08.2015 року на 126 грн. (а.с. 67);

-копія поштової квитанції від 24.12.2014 року на 5,70 грн. (а.с.68);

-копія положення про Саксаганський районний відділ у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (а.с. 84-93);

-копія запису в медичній карті ОСОБА_1 від 16.09.2015 року (а.с. 104,106);

-копія результатів аналізів ОСОБА_1 від 18.09.2015 року (а.с.105);

-копія результатів ЕКГ ОСОБА_1 (а.с. 107, 108);

-копія результатів відеоезофагогастродуоденоскопії ОСОБА_1 від 18.09.2015 року (а.с. 109).

Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Згідно змісту ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч.3, 4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року по адміністративній справі №804/413/15, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2015 року залишена без змін, визнано протиправною бездіяльність Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо неприйняття 02.12.2014 року від ОСОБА_1 заяви про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон із доданими документами, зобовязано Саксаганський районний відділ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийняти у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон із доданими документами, визначеними правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа на дитину, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 36 грн. 54 коп.

Крім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, встановлено, що суд не знайшов підстав для задоволення вимог позивача щодо зобовязання районного відділу оформити та видати позивачу паспорт, оскільки, як встановлено судом, районний відділ не виконує такі функції.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог ст. 1163 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ст. 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Встановлено, що позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів за рахунок Державного бюджету України на свою користь 4 750 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, а саме витрати які складаються: з витрат на правову допомогу в розмірі 4 384 грн. 80 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 02.12.2014 року №1 укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_3, предметом якого надання правової допомоги у спорі між ОСОБА_1 та Саксаганським РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправними вимог та зобовязання вчинити певні дії, щодо видачі закордонного паспорта (а.с. 20-12); витрат на сплату судового збору в розмірі 36 грн. 54 коп. при подачі адміністративного позову, оскільки судом було стягнуто лише половину судового збору в сумі 36 грн. 54 коп. з сплаченого 73 грн. 08 коп. (а.с. 64); витрати на послуги поштового звязку в розмірі 5 грн. 70 коп. (а.с.68), витрати на пересилання позовної заяви з додатками та на пересилання заяви про видачу виконавчих листів; витрати позивача на проїзд з метою отримання виконавчого листа в розмірі 126 грн. (а.с. 67); загальний розмір компенсації витрат позивача за відрив від звичайних занять в розмірі 197 грн. 92 коп.

Згідно ч.1, 3 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належить:витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; витрати повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати повязані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону та встановлені обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування позивачу матеріальної (майнової) шкоди завданої бездіяльністю бездіяльність Саксаганського РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не підлягають задоволенню, оскільки фактично позивач просить стягнути з відповідача судові витрати повязані з розглядом адміністративної справи №804/413/15 та отриманням у звязку з цим виконавчих документів , а отже останнім обрано неналежний спосіб захисту порушеного права фактично ставлячи на розгляд питання, яке відповідно до змісту постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року по адміністративній справі №804/413/15 судом вирішено.

Інших фактів, які б свідчили про спричинення позивачу майнової шкоди бездіяльністю Саксаганського РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області чи інших відповідачів, судом не встановлено та позивачем не доведено.

При цьому суд враховує, що на час розгляду справи право позивача відновлене та ним 04.11.2015 року отримано закордонний паспорт, що визнано сторонами у справі.

Встановлено, що 16.09.2015 року позивач ОСОБА_1 звертався до лікаря з приводу здуття черевної порожнини, діареї, головної болі, в результаті був поставлений діагноз: вітіліго, хронічний панкреатит, деформація ЖП, ВСД, що підтверджується записом в медичній карті позивача від 16.09.2015 року (а.с.106).

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз'яснень п. 3 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. А пунктом 9 цієї Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В свою чергу, враховуючи зазначені вимоги норм Закону та встановлені судом обставини, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, також приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки останнім не доведено та не надано належних доказів, які відображають характер його душевних переживань, обсяг зусиль, які він витратив на відновлення його права на подання заяви з оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, відриву його від навчання, погіршення стану його здоровя, зниження його репутації внаслідок бездіяльності відповідачів.

Приймаючи вказане вище рішення, суд не бере до уваги докази надані позивачем на підтвердження погіршення стану його здоровя, оскільки вони не містять відомостей, що підтверджують наявність причино-наслідкового звязку повязаного з бездіяльністю відповідача Саксаганського РВ у м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та інших відповідачів та наслідком - отриманими позивачем захворюваннями, враховуючи час з моменту порушення права 02 грудня 2014 року та до часу звернення позивача до лікаря для отримання медичної допомоги 16 вересня 2015 року, який становить більше десяти місяців, а також характеру захворювань (вітіліго, хронічний панкреатит, деформація ЖП, ВСД), які є хронічними.

В додаток, суд вважає, що заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач також обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, фактично повторно ставлячи на розгляд обставини, якими він обґрунтовував вимоги про відшкодування майнової шкоди, про що зазначено в його позовній заяві.

Також, суд не приймає посилання відповідача на закриття провадження по справі з підстав розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, оскільки вони є безпідставними, так як зазначені спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 1163, 1166, 1173 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-59, 60, 61, 64, 212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, Саксаганського районного відділу у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Державної міграційної служби України, Держави України в особі Державного казначейства України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльнстю державного органу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Євтушенко