Справа № 750/6584/15-ц Провадження № 22-ц/795/817/2016 Головуючий у I інстанції -Рахманкулова І. П. Доповідач - Страшний М. М.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Страшного М.М.

суддів - Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

при секретарі - Нечасному О.Л., Шевченнко М .О.

за участю - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2016 року у справі за позовом ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання правочинів недійсними,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2016 року в задоволенні позову ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено; визнано недійсними: додатковий договір №6 від 26.08.2009 року до кредитного договору №19/13 від 29.03.2007 року, додаток №1 до кредитного договору №19/13 від 29.03.2007 року „Графік погашення заборгованості по кредиту і відсотків", додатковий договір №1 від 26.08.2009 року до договору поруки від 28.01.2009 року; вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку, стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно заборгованість за кредитним договором №19/37 від від 29 березня 2007 року в сумі 730 417 грн. 47 коп. та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Особа, що подає апеляційну скаргу, вказує, що між банком і ОСОБА_3 склались договірні відносини з договору кредиту і позивач має право вимагати від відповідача виконання зобов'язань за даним договором, в тому числі стягнення всієї суми кредиту і нарахованих відсотків за користування кредитом, а також неустойки. За доводами позивача, позичальник на протязі всього розгляду справи не спростовував факт вчинення ним платежів по кредитному договору після серпня 2009 року і тільки після дослідження матеріалів справи був допитаний як свідок та заявив, що після серпня 2009 року платежів по кредитному договору №19/37 не вчиняв. ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" вважає неправомірним висновок суду, що банк не надав первинних документів, які підтверджують вчинення позичальником платежів по кредиту, оскільки такі документи не були витребувані судом. В той час як факт вчинення позичальником ОСОБА_3 платежів по кредитному договору №19/37 підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника, яка була подана до суду представником банку та вибіркою заяв на переказ готівки. Також особа, що подає апеляційну скаргу, посилається, що позичальник вчиняв платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором до жовтня 2014 року включно, що свідчить про визнання ним свого боргу, в зв'язку з чим вважає невірним висновок суду, що строк позовної давності щодо звернення до суду сплив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", суд першої інстанції виходив з того, що кредитним договором №19/37 від 29 березня 2007 року встановлено кінцевий термін його дії - 29 березня 2012 року, а тому строк позовної давності для звернення банку з вимогою про стягнення заборгованості, що виникла за договором, закінчився 29 березня 2015 року. Також судом встановлено, що договір поруки від 28 січня 2009 року вважається припиненим з 30.09.2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку, що підписи від імені позичальника в оскаржуваних ним правочинах виконані не ОСОБА_3, а іншою особою, що свідчить про відсутність його волевиявлення на укладення цих правочинів і є безумовною підставою для визнання правочинів недійсними.

Такі висновки суду грунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

По справі встановлено, що 29 березня 2007 року між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (згодом перейменовано на ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк") було укладено кредитний договір №19/37, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим договором; кредит надається у формі невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 65 000 доларів США, термін користування кредитом: до 16-00 год. 29 березня 2012 року, плата за користування кредитом: 13,5% процентів річних (а.с.10-14 т.1).

Згідно додаткових угод №1 і №2 від 29 березня 2007 року позичальнику надано транші кредиту в сумі відповідно 50 000 доларів США та 15 000 доларів США (а.с.17-19 т.1).

Додатковими угодами: №3 від 07 листопада 2008 року і №4 від 22 листопада 2008 року збільшено плату за користування кредитними коштами відповідно до 16,5% процентів річних і 18,0% процентів річних (а.с.19, 20 т.1).

На виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором №19/37 від 29 березня 2007 року між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", ОСОБА_4 та ОСОБА_3 28 січня 2009 року було укладено договір поруки (а.с.27-28 т.1).

Згідно додаткового договору №6 від 26 серпня 2009 року, укладеного між позивачем та відповідачем, визначено, що на дату укладення цього договору залишок заборгованості позичальника за основною сумою боргу становить 37 595 доларів США 42 центів; строк користування кредитним коштами збільшується до 29 березня 2022 року включно (а.с.22 т.1).

Відповідно до додаткового договору від 26 серпня 2009 року №1 до договору поруки, укладеного між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, новий термін повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій, інших платежів та сплати можливих штрафних санкцій: згідно з Графіком, що є невід'ємною частиною кредитного договору, але не пізніше 29 березня 2022 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту (а.с.29 т.1).

Згідно меморіального валютного ордеру №509527 від 29 березня 2007 року позичальнику було видано 50 000 доларів США в гривневому еквіваленті 252 500 грн. (а.с.30 т.1).

Звертаючись до суду з позовом у липні 2015 року, ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" просило стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором №19/37 від 29 березня 2007 року, яка виникла станом на 06.07.2015 року, в сумі 730 417 грн. 47 коп.

Відповідач ОСОБА_3 в запереченнях проти позовної заяви просив застосувати строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Пунктом 1.1.2 кредитного договору №19/37 від 29 березня 2007 року встановлено, що термін користування кредитом - до 16-00 год. 29 березня 2012 року.

До суду з позовом ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулось 06 липня 2015 року (згідно поштового конверту), тобто поза межами трирічного строку позовної давності, який закінчився 29 березня 2015 року.

При цьому в матеріалах справи відсутні належні докази вчинення позичальником дій, які свідчать про переривання перебігу позовної давності.

Так, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 05 листопада 2015 року підписи від імені ОСОБА_3 в графі позичальника в додатковому договорі №6 від 26.08.2009 року до кредитного договору (яким визначено залишок заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 37 595 доларів США 42 центів та збільшено строк користування кредитними коштами до 29 березня 2022 року), в графі боржник в додатковому договорі №1 від 26.08.2009 року до договору поруки (яким визначено новий термін повернення кредиту - не пізніше 29 березня 2022 року), в графі позичальник в додатку №1 до кредитного договору „Графік погашення заборгованості по кредиту і відсотків" виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки висновком експертизи підтверджено неналежність підписів ОСОБА_3 на оспорюваних ним правочинах, а банком не надано доказів протилежного, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, дійшов обгрунтованого висновку, що у позичальника було відсутнє волевиявлення на укладення оспорюваних правочинів, в зв'язку з чим обгрунтовано визнав їх недійсними.

Таким чином, доводи ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", що судом однобічно та не в повному обсязі досліджено всі докази по справі та зроблені передчасні висновки стосовно недійсності оскаржуваних правочинів, є необгрунтованими.

В апеляційній скарзі ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" посилається, що позичальник не спростував факт вчинення ним платежів по кредитному договору після серпня 2009 року, що за доводами банку, свідчить про переривання строку позовної давності. При цьому банком надано виписку по особовому рахунку позичальника та копії заяв на переказ готівки.

Проте, надані виписки по особовому рахунку за період з 14.10.2009 року по 16.02.2016 року не можуть бути прийняті як належний доказ внесення позичальником коштів в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором №19/37 від 29 березня 2007 року, оскільки у виписках зазначено, що кошти сплачувались на виконання додаткового кредитного договору із кінцевим терміном повернення кредиту 29.03.2022 року, який ОСОБА_3 згідно висновку експертизи не підписував.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 вказувала, що він не здійснював жодного платежу з серпня 2009 року.

Апеляційним судом було запропоновано банку надати всі оригінали первинних документів (платіжних доручень, заяв на переказ готівки, квитанцій тощо) щодо внесення ОСОБА_3 платежів на погашення коштів за кредитним договором №19/37 від 29 березня 2007 року за період з серпня 2009 року по дату останнього здійсненого платежу (надання копій чи завірених копій зазначених платіжних документів виключалось). Проте, вказаних документів суду надано не було, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази внесення позичальником коштів на виконання зобов'язань за кредитним договором №19/37 від 29 березня 2007 року і відповідно відсутності підстав для переривання строку позовної давності.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: