Справа №367/4640/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Кондратенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відсотків за користування позикою та 3% річних, інфляційні витрати внаслідок прострочення виконання зобовязання,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відсотків за користування позикою та 3% річних, інфляційні витрати внаслідок прострочення виконання зобовязання в якому зазначає, що між нею та відповідачкою були укладені договори позики грошей: договір позики від 15.06.2009 р., за яким ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 000 Євро з оплатою 2% від суми кожний місяць, а ОСОБА_2 зобовязалась повернути зазначену позику з відсотками на першу вимогу ОСОБА_1; договір позики від 15.06.2009 р., за яким ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 6 000 дол. США з оплатою 2% від суми кожний місяць, а ОСОБА_2 зобовязалась повернути зазначену позику з відсотками на першу вимогу ОСОБА_1 Позивач зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово усно зверталась до ОСОБА_2 з вимогою повернути борг, однак остання борг не повернула. Також вказує, що відповідач уникає контактів із нею, навіть переїхала в інше місце проживання. З врахуванням зави про збільшення позовних вимог просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 25 214,80 Євро та 15 728,88 доларів США, що в еквівалентні до національної валюти України по курсу НБУ на день подачі уточнення 16.03.2016 року складає 1 201 332,45 грн. (один мільйон двісті одна тисяча триста тридцять дві грн. 45 коп.), з них основна сума боргу 10 000 Євро та 6 000 доларів США в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ на день подачі уточнень 16.03.2016 складає 459 880 гривень, відсотки за користування позикою 16 214,74 Євро та 9673,64 доларів США, в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ на день подачі уточнень 16.03.2016 року складає 741452,45 гривень; за прострочення виконання грошового зобов'язання за рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року, а саме 3% річних 31 858,51 грн. та інфляційні витрати 238 214,23 грн., а всього 270072,64 грн. та судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки для цього є всі підстави.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки на розписці не зазначено хто та кому надав кошти, відсутній підпис, а тому дану розписку не можна приймати до уваги.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2009 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримала в борг грошові кошти в розмірі 50000 дол. США у ОСОБА_1 із помісячною оплатою 2%.

Рішенням Ірпінського міського суду по цивільній справі № 367/1074/14-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг за договором позики від 04.02.2009 р. в розмірі 1 769 643,30 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.03.2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 50000 доларів США за договором позики , що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ на день розгляду справи становить 1 112 000 грн., та проценти за користування позикою у розмірі 2992,08 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України по курсу НБУ на день розгляду справи становить 66543,85 грн., а всього - 1 178 543,85 грн.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця ВДВС Ірпінського МУЮ у Київській області Голяченка І.П. від 23.02.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу № 367/1074/14-ц закінчено, у звязку із фактичним виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А тому з відповідача слід стягнути 3% річних в розмірі 31 858,51 грн., інфляційні в розмірі 238 214,23 грн., а всього 270 072,64 грн. за період з 18.03.2015 року по 15.02.2016 року.

Вимога позивача щодо стягнення 25 214,80 Євро та 15 728,88 доларів США, що в еквівалентні до національної валюти України по курсу НБУ на день подачі уточнення 16.03.2016 року складає 1 201 332,45 грн. (один мільйон двісті одна тисяча триста тридцять дві грн. 45 коп.), не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні грошові кошти або інші речі, в позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики).

Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У правовому висновку про застосування ст.ст.1046, 1047 ЦК України, який міститься в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором.

В наданій позивачем розписці не зазначено ні дати передачі, ні підпису ОСОБА_2 про отримання грошових коштів в розмірі 10 000 Євро та 6000 доларів США.

Суд не приймає твердження представника позивача, що відповідачка взяла в борг 10 000 Євро та 6000 доларів США, які вказані в нижній частині розписки від 04.02.2009 року, оскільки з даних записів не зрозуміло, що це за кошти, хто кому їх передав і за що.

Оскільки, позивачем не доведено факт передачі ОСОБА_5 грошових коштів 10 000 Євро та 6000 доларів США зазначених у розписці, тому позовні вимоги в частині стягнення боргу та відсотків за користування позикою задоволенню не підлягають.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобовязання за рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.03.2015 року, а саме: 3% річних в розмірі 31 858,51 грн., інфляційні в розмірі 238 214,23 грн., а всього 270 072,64 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 509, 526, 530, 546, 547, 549, 625, 1046-1049 ЦК України, ст. 6-8, 10, 15, 30, 60, 62, 64, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відсотків за користування позикою та 3% річних, інфляційні витрати внаслідок прострочення виконання зобовязання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 31 858,51 грн., інфляційні в розмірі 238 214,23 грн., а всього 270 072,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3654 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 11 липня 2016 року.

Повний текст рішення буде виготовлений 16 липня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Ф. Карабаза