У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и в :

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 жовтня 2010 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «РайффайзенБанк Аваль»), було укладено договір поруки, за яким він взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання позичальником, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка Холдинг Інвест» (далі − ТОВ «Ніка Холдинг Інвест»), зобов'язань за кредитним договором, укладеним останнім з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 29 листопада 2007 року. У зв'язку з тим, що позичальник взятих на себе зобов'язань належним чином не виконував, банк звернувся до нього, як поручителя, з вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Зазначав, що таку вимогу банком направлено з пропущенням встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку, що є підставою для припинення зобов'язань за договором поруки.

З урахуванням наведеного просив визнати указаний договір поруки припиненим.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано договір поруки від 21 жовтня 2010 року припиненим.

Останнім рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

До касаційної скарги додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а також, обставини справи, правильно виходив із того, що відповідно до вимог пункту 2.2 спірного договору поруки, поручитель зобов'язувався здійснити виконання порушених кредитних зобов'язань протягом тридцяти банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем кредитних зобов'язань в розмірі визначеному в кредитному договорі. З урахуванням того, що вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором була направлена ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» поручителю ОСОБА_2 18 січня 2012 року, отримана ним 24 січня 2012 року, передбачений договором 30-ти денний строк виконання зобов'язань закінчувався 06 березня 2012 року. У встановлений договором строк поручитель ОСОБА_2 свої зобов'язання по погашенню заборгованості по кредиту не виконав, а тому, з 07 березня 2012 року банк повинен був протягом шести місяців звернутися з позовом до поручителя, тобто, до 07 вересня 2012 року. ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулось з позовом до поручителя ОСОБА_2 15 серпня 2012 року - в межах встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року.

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак