Справа № 363/3573/15-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/2019/16 Доповідач у 2 інстанції Дмитрієва Л. Д.
Категорія 26 29.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Дмитрієвої Л.Д.

суддів Олійника В.І., Матвієнко Ю.О.

при секретарі Говорун В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргуОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.01.2016 року за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» про визнання договору застави майнових прав вимоги недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Вишгородського райсуду від 11.01.2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» про визнання договору застави майнових прав вимоги недійсним.

Звернувшись до суду першої інстанції з позовом ОСОБА_2 вказала, що 14 серпня 2008 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «Банк Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 392-08-И. Предметом кредитного договору є надання банком позивачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 88 000,00 дол.США з оплатою по процентній ставці 8,0% річних. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 21.08.2008 року між нею та банком був укладений договір застави майнових прав вимоги без номеру. У відповідності до договору застави позивач передає в заставу банку належні ій майнові права вимоги на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка розташована на 7 поверсі загальною площею 51,93 кв.м. Позивач вважає, що предметом договору застави є майнові права вимоги на вказану квартиру, у зв'язку із відсутністю нотаріального посвідчення цього договору вважає, що договір застави майнових прав вимоги без номеру від 21.08.2008 року є недійсним з дати його укладення. У зв'язку з цим звернулась до суду з позовними вимогами при визнання недійсним договору застави майнових прав вимоги без номеру від 21.08.2008 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не згодна з рішенням суду, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що її слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказані позивачкою обставини в поданому до суду позові знайшли своє підтвердження при розгляді справи з наданими доказами.

Однак, згідно до ч.І ст.215 та ст..217 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3 ст.203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим нормам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.

З матеріалів справи та з пояснень ОСОБА_2 не вбачається, що під час здійснення правочину сторони порушили вимоги закону. 14.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 392-08-И, предметом якого було надання банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 88 000,00 дол.США з оплатою по процентній ставці 8,0% річних. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 21.08.2008 року сторонами було укладено у простій письмовій формі договір застави майнових прав вимоги № б/н. Відповідно до договору застави позивач передала в заставу банку належні майнові права вимоги на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Позивачка підтверджує, що гроші від банка вона отримала. Але оскільки договір застави майнових прав нотаріально не посвідчений, вважає його недійсним.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо не встановлено договором або законом і також відповідно до вимог ч.І ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

При укладанні договору позивач не пред'являв до відповідача вимог щодо зміни умов договору чи недійсності укладення договору. Отже при підписанні договору позивач усвідомлював всі наслідки його укладення.

Умови договору є суттєвими і оговорені в самому договорі. При укладенні та підписанні договору вимоги законодавства було додержано та виконано, його форма та зміст відповідають положенням ст.,203 ЦК України.

Посилання суду першої інстанції в своєму рішенні на норми матеріального права відповідають обставинам справи і не викликають сумніву.

Оскільки закон не вимагає нотаріального посвідчення договору застави цінних паперів відповідно до ст..13 Закону України «Про заставу», він укладається в простій письмовій формі.

Доводи в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду в своєму рішенні, тому не можуть бути прийнятими до уваги і апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України судова колегія ,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.01.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: