МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Справа № 370/2046/16-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Гребінській Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, ПАТ «КБ «Приватбанк»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, (далі-відповідач), в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.11.2010 року у сумі 16624,38 грн., яка складається з наступного: 766,58 грн. - заборгованість за кредитом; 11339,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3250,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 767,83 грн. - штраф (процентна складова). Також банк просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378 грн. зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору, ОСОБА_1 03.11.2010 року отримав від Приватбанку кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобовязань не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Згідно письмової заяви представника позивача, останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, а також письмові заперечення проти позову, в яких позов не визнає в повному обсязі та просить застосувати строк позовної давності та відмовити в позові, пояснивши, що позовна заява подана до суду із порушенням строку, встановленого ст.257 ЦК України.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерне товариства «Комерційний банк «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» - пункт 1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк», копія якого додана до позовної заяви.

03.11.2010 року ОСОБА_1, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (копія Умов та правил надання банківських послуг додається до позовної заяви).

Відповідно до укладеного договору б/н від 03.11.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг».

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також на умовах пунктів 5.6 та 5.14 відповідач зобовязаний сплачувати комісії та інші плати, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта, у відповідності до Тарифів.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг: у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Умовами та правилами надання банківських послуг», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509. 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

У звязку з порушеннями відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором №б/н від 03.11.2010 року, останній станом на 30.06.2016 року має заборгованість у сумі 16624,38 грн. (згідно розрахунку позивача), яка складається з наступного: 766,58 грн. - заборгованість за кредитом; 11339,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3250,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 767,83 грн. - штраф (процентна складова).

Вирішуючи вимоги за позовом суд керується наступним.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними.

Разом з тим, суд приходить до висновку про застосування у даному спорі строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частина 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Також відповідно до постанови судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

З розрахунку заборгованості по кредиту станом на 30.06.2016 року вбачається, що строк погашення заборгованості за кредитом настав 30.05.2013 року.

Таким чином, з моменту прострочення сплати тіла кредиту - 30.05.2013 року до моменту звернення банку з позовом до суду 09.09.2016 року встановлений законом загальний трирічний строк позовної давності сплив. При цьому суд вважає, що строк позовної давності не переривався. Так, згідно довідки про зміну умов кредитування, остання зміна кредитного ліміту відбулась 30.05.2013 року.

Оскільки судом встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом (строк позовної давності), про причини пропуску строку давності представник позивача не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив його поновити, а відповідачем через канцелярію суду подано заяву, в якій він наполягає на застосуванні строку позовної давності, то існують підстави для відмови у задоволенні позову згідно вимог ст. 267 ЦК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в звязку з пропущенням позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 252-255, 256, 261, 267, 509, 526, 530, 1054ЦК України, ст. ст. 15, 60, 79, 88, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Косенко