АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У червні 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник ПАТ «Акцент-Банк», зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про необгрунтованість позовних вимог, оскільки відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Акцент-Банк» - Олейник Н.О. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

_____________________________________________________

Справа № 759/9831/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4776/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її задоволення виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 15 березня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позивачем ПАТ «Акцент-Банк» не надано доказів укладення кредитного договору, випуск та видачу відповідачу кредитної картки з кредитними коштами на ній в межах встановленого кредитного ліміту, а тому не доведено виникнення кредитних правовідносин та заборгованості.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

При укладенні 15 березня 2011 року кредитного договору № б/н між позивачем ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем ОСОБА_2, останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та банком договір.

Вищезазначену згоду відповідач особисто засвідчив своїм підписом (а. с. 10).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір приєднання у відповідності до ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Положеннями ст.ст. 526, 527 ЦК України закріплений обов'язковий характер зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Обгрунтованість позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» підтверджується заявою на видачу кредиту, особисто підписаною відповідачем, та розрахунком заборгованості, яким підтверджено сплату по кредиту.

З виписки по рахунку ОСОБА_2 вбачається, що кредитна картка активована 15 березня 2011 року, кредитний ліміт 9000,00 грн. Остання трансакція 14 січня 2014 року (а. с. 41-50).

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Кредитний ліміт був збільшений та позичальник користувався ним, що підтверджує згоду на його зміну та відсутність заперечень щодо його розміру.

Згідно з розрахунком заборгованості, відповідач ОСОБА_2 станом на 20 травня 2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 45833,78 грн., у тому числі: 20003,44 грн. - заборгованість за кредитом; 21871,59 грн. - заборгованість про процентам за користування кредитом; 1300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина); 2158,75 грн. (процентна частина).

Наведене свідчить про неналежне виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з останнього.

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Посилання суду першої інстанції на положення норм ст. ст. 256, 258 ЦК України є помилковим.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 18 березня 2015 року у справі № 6-25цс15, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони. Таким чином суд за власною ініціативою не має права застосовувати позовну давність.

Разом з тим, рішення ухвалене в заочному порядку, оскаржує заочне рішення позивач ПАТ «Акцент-Банк», а тому суд першої інстанції був позбавлений можливості застосувати строки позовної давності.

Крім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вирішує питання про судові витрати, вважаючи стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 458,34 грн.

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за договором від 15 березня 2011 року у розмірі 45 833,78 грн., яка складається: 20003,44 грн. - заборгованість за кредитом; 21871,59 грн. - заборгованість про процентам за користування кредитом; 1300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина); 2158,75 грн. (процентна частина).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 458,34 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова