Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2455/16-ц

УХВАЛА

28 грудня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Шаронової Н.О.,

за участю секретаря Біди В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок руйнування будинку та конструкцій у сумі 111880 грн., а також моральної шкоди в розмірі 50000 грн. за руйнування будинку та конструкцій.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28.10.2016 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі.

26.10.2016, одночасно з позовною заявою, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку оформлено на ОСОБА_2.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що предметом позову є грошові кошти за пошкодження майна позивача, яке пошкоджено відповідачем, і для подальшого виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, заявник просить забезпечити позов.

ОСОБА_1 у заяві також зазначає, що йому відомо про те, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. Заявник посилається на те, що на даний час існує небезпека продажу вказаної квартири, оскільки ОСОБА_2 після отримання позову з метою ухилення від відповідальності буде намагатися позбутися майна у виді квартири, для неможливості подальшого виконання рішення суду. ОСОБА_1 вважає такий вид забезпечення позову співмірним позовним вимогам та унеможливить намагання відчуження квартири до розгляду справи по суті.

Одночасно у заяві про забезпечення позову заявник звернувся до суду з клопотанням про витребування із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації щодо права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що в нього виникають труднощі із отриманням документу, що підтверджує право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру, оскільки він є особою похилого віку і в нього є труднощі з пересуванням.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В абзаці 2 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 (далі Постанова) роз'яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом 1 частини 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 2, 3, 4 статті 60 ЦПК України також встановлено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачу і останній має намір її продати, проте жодного доказу на підтвердження цих обставин у заяві не зазначає і до заяви не додає.

Додані заявником до заяви оголошення про продаж житла в с. Ольшанське суд не вважає належними та допустимими доказами, відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, оскільки з їх змісту не вбачається, що продається саме та квартира, на яку заявник просить суд накласти арешт.

Як вже зазначалось вище, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо. Суд може також уповноважити заінтересовану особу, яка бере участь у справі, одержати доказ для представлення його суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати суду докази.

За клопотанням сторони суд інформує в судовому засіданні про виконання його вимог щодо витребування доказів.

Згідно з положеннями ст. 168 ЦПК України заяви і клопотання осіб, які беруть участь у справі, розглядаються судом після того, як буде заслухана думка решти присутніх у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, про що постановляється ухвала. Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню з інших підстав.

Отже, суд вважає, що клопотання заявника ОСОБА_1 про витребування доказів, зокрема інформації про власника квартири, не підлягає розгляду на стадії розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки це не передбачено нормами ЦПК України.

Таке клопотання про витребування доказів може бути розглянуто судом під час розгляду справи після того, як буде заслухана думка решти присутніх у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, про що постановляється ухвала.

Крім цього, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що неприйняття заходів щодо забезпечення позову, унеможливить в подальшому виконання рішення суду, заявником у заяві також не зазначено та до заяви не додано.

Також у заяві про забезпечення позову заявник ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на квартиру, при цьому не вказує вартість квартири, також заявником не підтверджено вартість квартири відповідними доказами. Отже, суд позбавлений можливості зробити висновок щодо співмірності такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на квартиру, заявленим позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 60, 151, 153, ч. 1 ст. 210 ЦПК України -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3

28.12.2016