Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» про зняття заборони на відчуження нежитлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 10 березня

2016 року,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 09 серпня 2013 року відбулися публічні торги з реалізації арештованого майна, а саме торгово-розважального комплексу площею 915,1 кв. м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1, за результатами яких вона стала переможцем.

Зазначала, що на вказане нерухоме майно приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Деркачем А.А. було накладено заборону на відчуження (реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна - № 6395598). При цьому публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ «АБ «Укргазбанк»), яке було іпотекодержателем даного майна, на порушення ч. 9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не звернулося до державного реєстратора із заявою про зняття заборони на відчуження нерухомого майна у зв'язку з реалізацією предмета іпотеки.

Беручи до уваги зазначене просила зобов'язати ПАТ «АБ «Укргазбанк» зняти заборону на відчуження нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - торгівельно-розважальний комплекс площею 915,1 кв. м, для чого подати заяву в органи Міністерства юстиції України про анулювання запису № 6395598 від 14 січня 2008 року про накладення заборони на відчуження при укладанні договору іпотеки

№ 441 від 14 січня 2008 року.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від

02 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ПАТ «АБ «Укргазбанк» зняти заборону на відчуження нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - торгівельно-розважальний комплекс площею 915, кв.м, для чого подати заяву в органи Міністерства юстиції України про анулювання запису № 6395598 від 14 січня 2008 року про накладення заборони на відчуження при укладанні договору іпотеки № 441 від 14 січня 2008 року

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 10 березня

2016 року рішення Дзержинського міського суду Донецької області від

02 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Донецької області від 10 березня

2016 року та залишити в силі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 02 грудня 2015 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «АБ «Укргазбанк» на порушення ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не звернувся протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки з відповідною заявою до державного реєстратора, чим порушив права ОСОБА_4 на розпорядження своєю власністю.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанцій виходив із того, що позивачем обрано не той спосіб захисту свого порушеного права, оскільки зняття заборони на відчуження предмету іпотеки у зв'язку з набуттям на нього права власності за результатами публічних торгів, здійснюється нотаріусом на підставі заяви державного виконавця.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, доказам у справі та вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації згідно Закону України «Про іпотеку», та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державна реєстрація припинення іпотеки проводиться на підставі заяви державного виконавця.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) (п. 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України віл 22 лютого 2012 року № 296/5).

Отже існує законодавчо визначений порядок припинення обтяження іпотечного майна.

Суд апеляційної інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, встановив фактичні обставини у справі, надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

Л.М.Мазур

Т.О.Писана