Провадження №2/521/6704/16
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"15" грудня 2016 р. суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та Одеська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування та поділ спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з цим позовом і просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер в 2014 році, на житловий будинок №154-а по вул. Хімічна в м. Одесі.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме:

- ціна позову вказана 139 565 грн. Ця оцінка реальній вартості викладена в звіті про оцінку від 15.11.2016 року, який складено ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Оцінка-експерт-інформ». Сплачено судовий збір у розмір 1395,65 грн. Однак така оцінка вочевидь не відповідає дійсній вартості майна. На даний час цей будинок коштує не менше 700 000 грн. При тому, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1 відсоток ціни позову (вартості нерухомого майна на даний час), але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Тому судовий збір необхідно сплатити у розмірі 6 890 грн. Це вимоги ст. 80 ЦПК України;

- не розяснено чому до участі у справі притягнута третя особа Одеська міська рада, в сенсі вимог ст. 35 ЦПК України, при тому, що будь яких даних позивачем про звернення до цього органу до матеріалів не додано. Як і не розяснено чому притягнута до участі у справі третьою особою ОСОБА_3;

- так як зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України) не указано якими діями саме відповідач не визнає, порушує, чи оспорює права позивача, саме на її спадкове майно, при тому, що позивач вказує в позові, що ОСОБА_2, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 до 1992 року розділили спадок самостійно. Не розяснено в чому саме спір між позивачем і відповідачами у цій частині, як і зовсім не розяснені позовні вимоги про поділ майна.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги не викладені - не розяснено чому позивач вважає відповідачів спадкоємцями, які прийняли спадщину і якими доказами це підтверджується, про який поділ майна йде мова, в яких частинах і яким чином. При тому, що згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року: відповідачами у такій справі є спадкоємці, які саме прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Також в п. 8 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, вказано якщо будівництво здійснювалося саме згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Які дані свідчать, що будівництво здійснювалось саме згідно із законом і, що забудови не є самочинно збудованими.

Крім того, немає даних, що проект будівництва предявлено і даних про відведення земельної ділянки чи згоду на даний час про її відведення. А в п. 4 Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» указано, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. В п. 6 цієї Постанови указано, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом, відповідно до положень статті 1218 ЦК, та з урахуванням розяснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Це майно не є обєктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не повязані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах. Ці обставини в позові не розяснені;

Не вказано, чому позивачкою не отримана відмова нотаріуса у вигляді постанови про відмову надати свідоцтво про право власності (надана копія постанови нотаріуса від 29.04.2014 року, при тому що ОСОБА_4 помер 20.08.2014 року);

Не вказано чому у позивача немає даних про відмову їм в реєстрації їх часток, а також в реєстрації переходу права власності. А в п.6. Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», указано, що спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»);

- не розяснено чому позивачкою не отримана відмова відповідного органу місцевого самоврядування про отримання відповідних правовстановлюючих документів на це домоволодіння, при тому що таке звернення є обовязковим;

- немає посилання на докази, які підтверджують наявність спору саме між сторонами в частині визнання права власності на спадкове майно, як і немає посилання на докази того, що позивачам відмовлено відвідними органами в оформленні їх прав власності на домоволодіння. Крім того немає посилання на докази того, що домоволодіння відповідає необхідним санітарним, протипожежним, технічним та будівельним нормам та стандартам для жилих будинків. Немає посилання на докази в підтвердження часу закінчення будівництва житлового будинку.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та Одеська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування та поділ спадкового майна - залишити без руху.

Надати позивачу 5-денний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині визначення розміру судових витрат до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня її отримання апеляційної скарги.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не оскаржується окремо від рішення, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя