Справа № 484/1799/16-ц
Провадження № 2/484/1611/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2016 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Мельничук О.В.

при секретарі Голубковій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, про виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №53236881 від 15.02.2016 року. Позивач вказує, що у вказаній квартирі безпідставно, незаконно, без реєстрації в установленому порядку проживає його колишня дружина ОСОБА_2 і в даний час він фактично позбавлений можливості потрапити в квартиру,так як ключі від вхідних дверей знаходяться лише у відповідачки. Крім того позивач зазначає, що ОСОБА_2 незаконно, без відповідних правочинів користується водопостачанням, електроенергією, природним газом та іншими житлово-комунальними послугами, заборгованість за використання яких нараховується йому як власнику. Добровільно усунути перешкоди в користуванні квартирою та виселитись відповідач ОСОБА_2 відмовляється. За таких обставин ОСОБА_1 просить: зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_2; виселити ОСОБА_2 із квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2, без надання іншого жилого приміщення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити повністю пояснивши, що спірна квартира була придбана позивачем та відповідачкою підчас шлюбу і тому являється їх спільним майном, але була оформлена на сина ОСОБА_4, який і подарував її батькові ОСОБА_1 позивачу по дані справі. Відповідачка вселилася в спірну квартиру на законних підставах мешкає в ній, зробила в ремонт, сплачує комунальні послуги, а тому має повне право в спірній квартирі мешкати. Крім того ніяких доказів того, що відповідачка перешкоджає позивачу користуватись даною квартирою, останній не надав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до договору дарування квартири від 10.02.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за р. № 504 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 48,5 кв.м., в т.ч. житловою 27,8 кв.м., що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №53236881 від 15.02.2016 року.

На підставі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до акту КП «Затишок» від 24.05.2016 у спірній квартирі продовжує проживати відповідач по справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю колишнього власника спірної квартири, тобто відповідач по справі не є членом сім'ї позивача, так як згідно копії рішення Первомайського міськрайонного суду від 02.11.2011 року шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 зареєстрований 05.10.1991 року було розірвано.

Ст. 8 ч.8 ЦПК України передбачає, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ст. 98 ЖК УРСР передбачено, що наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців).

Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Ст. 99 ЖК УРСР визначено, що тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, відповідач як тимчасовий мешканець без законних підстав проживає в спірній квартирі, в добровільному порядку звільнити квартиру відмовляється, а тому вона підлягає виселенню в судовому порядку.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідач по справі не є членом сім'ї позивача, а тому на підставі ст. 98 ЖК України є тимчасовим мешканцем, яка відповідно до ч. 3 вказаної статті на вимоги власника зобов'язана негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи те, що відповідач раніше мала право на проживання у спірній квартирі та те, що вона проживає в останній без реєстрації, а згідно довідки Первомайського РВ УДМС України у Миколаївській області від 17.06.2016 року зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, то на теперішній час відпали підстави для її проживання в спірній квартирі.

На підставі викладеного суд знаходить, що позовні вимоги щодо примусового виселення із квартири доведені і підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_2, то вказана вимога є зайвою, оскільки виселення відповідача з квартири є достатнім захистом права власності позивача.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи приписи ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215, 294-296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3, без надання іншого жилого приміщення.

В частині інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. витрат по сплаті судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом. Суддя: