Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 502/2884/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Миколаївський районний суд Одеської області

В складі головуючого судді Горобця В.Л.

Секретаря Товт А.Л.

За участю прокурора Боднарчука В.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

13 липня 2010 року шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 29 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області.

Від шлюбу є діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З часу розірвання шлюбу, відповідач не цікавиться долею дітей, грошей на їх утримання не надає, від сплати аліментів ухиляється та жодної копійки не сплатив, допустив велику заборгованість - більш ніж 30 000 гривень. В час хвороби дітей: не співчуває, не допомагає ліками та взагалі не цікавиться здоров'ям діточок.

Не приймає участі у вихованні дітей, як батько для синів та доньки, з часу розлучення жодного разу не приїхав та на свята, чи то на День народження вітань не надає. На звернення позивачки про допомогу не реагує, а говорить про новостворену свою сім'ю та утримання інших дітей.

Позивачка сама утримує малолітніх дітей, коли виникає необхідність надати дітям дозвіл на поїздку у складі групи дітей за межи району, вона має велику незручність вимолювати цей дозвіл у відповідача, це є принизливою процедурою для неї. Також інколи потрібні відповідні дозволи або заяви обох батьків до школи, вона все це повинна роз'яснити по телефону відповідачу, а потім за його згодою приїхати до нього у село ( до іншого району ) і підписувати заяви та дозволи. Позивачка змушена просити сторонніх людей доглядати за дітьми поки вона у від'їзді.

ОСОБА_1 вважає, що не позбавляти відповідача батьківських прав, це суттєве вплине на нормальний розвиток дітей, так як, вона намагається створити всі умови щоб діти гідно розвивались брали участь у туристичних, пізнавальних, спортивних та навчальних поїздках, а при необхідності і своєчасно ставити прививки від хвороб дітям та лікувати їх інколи кожна хвилина має велике значення для життя.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що з часу окремого проживання, відповідач життям та станом здоров'я дітей не цікавиться не спілкується з ними, аліменти на утримання не сплачує, матеріальної допомоги не надає, ніякої турботи до них не проявляє, а тому просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що він проти того щоб його позбавляли батьківських прав відносно його дітей, оскільки відсутні підстави передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України.

Представник третьої особи начальник органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області Ковальський О.С. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що недоцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей в зв'язку з відсутністю підстав.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача.

Заслухавши прокурора, позивача, відповідача, представника третьої особи, враховуючи висловлену думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого.

Відповідно до статті 164 ч.1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, встановлено, що до даної позовної заяви надана

характеристика виконкому Стрюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області від 14.06.2016 року № 702 ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони. За весь час проживання на території Стрюківської сільської ради з 2007 року по теперішній час зарекомендував себе з посередньої сторони, заяв та скарг на нього не надходило. Займається домашнім господарством та алкогольні напої не вживає. На засіданні виконкомів поведінка вищевказаного не розглядалася.

В судове засідання начальник органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Ковальський О.С. надав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей ОСОБА_3, 2001 року народження, ОСОБА_4, 2003 року народження, ОСОБА_5, 2004 року народження, оскільки відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачені СК України.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав.

Посилання позивача на фактори, які можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини самі по собі не дають підстав для висновку щодо свідомого нехтування відповідачем своїх обов'язків.

А саме, позивачка стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не сплачує аліменти, однак в судовому засіданні встановлено, що відповідач не працює, на даний час знаходиться з березня 2016 року на обліку в центрі зайнятості Миколаївського району і має намір відраховувати певну суму коштів позивачці по сплаті аліментів на утримання дітей.

Крім того, в матеріалах справи ( а.с. 28) міститься довідка від 16.09.2015 року № 275 видана ПАТ «Первомайський молочноконсервний комбінат» про те, що ОСОБА_2 працював в даній організації приймальником молока з 02.03.2015 року по 01.08.2015 року, аліменти за даний період не утримувалися, оскільки виконавчий лист на утримання з ОСОБА_2 аліментів отриманий бухгалтерією лише в серпні місяці 2015 року, тобто після його звільнення.

Позивачка ОСОБА_1 не довели та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей ОСОБА_3, 2001 року народження, ОСОБА_4, 2003 року народження, ОСОБА_5, 2004 року народження, шляхом позбавлення їх батька по відношенню до них батьківських прав, а посилання позивачки на ті обставини, що коли виникає необхідність надати дітям дозвіл на поїздку у складі групи дітей за межи району, вона має велику незручність вимолювати цей дозвіл у відповідача, це є принизливою процедурою для неї, також інколи потрібні відповідні дозволи або заяви обох батьків до школи, вона все це повинна роз'яснити по телефону відповідачу, а потім за його згодою приїхати до нього у село ( до іншого району ) і підписувати заяви та дозволи не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

З огляду на наведене суд, ураховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дітей, як пояснила сама позивачка їх діти кожного літа приїзджають на літні канікули до відповідача, наявність певних перешкод у спілкуванні з дітьми ( значна відстань проживання позивачки з дітьми від відповідача, майже 400 кілометрів), а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дітей, приходить до висновку щодо відсутності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» слідує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Керуючись ст.ст. 57-66; 209-215; 218; 294 ЦПК України, ст. ст. 166; 165; 243 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня повного виготовлення тексту рішення через Миколаївський районний суд Одеської області.

Суддя: В.Л. Горобець