УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», третя особа - ОСОБА_7, про стягнення страхового відшкодування в рахунок компенсації шкоди, завданої смертю особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 06 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 02 листопада 2011 року пасажир автомобіля «LEXUS LX 570» - її чоловік, ОСОБА_8 отримав травми несумісні з життям, від яких загинув на місці події. ОСОБА_8 був годувальником їх сім'ї, а тому позивач вважає, що вона має право на відшкодування шкоди заподіяної у зв'язку з його втратою.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто із ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в особі філії ПрАТ «ПРОСТО-страхування» у м. Тернополі на користь ОСОБА_6 50 000,00 грн страхового відшкодування в рахунок компенсації нанесеної шкоди, завданої смертю особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 06 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн змінено. Стягнуто з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в користь ОСОБА_6 по 1 586,55 грн страхового відшкодування в зв'язку зі смертю годувальника щомісячно.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «ПРОСТО-страхування» порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із передачею справи на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що транспортні засоби обох учасників ДТП були застраховані, і, в силу вимог ч. 2 ст. 1188 ЦК України для них обох наступила цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну позивачу (смерть чоловіка) незалежно від їхньої вини.

Змінюючи рішення районного суду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з відповідача підлягають стягненню на користь ОСОБА_6 по 1 586,55 грн страхового відшкодування, у зв'язку зі смертю годувальника, щомісячно в межах діючого на момент ДТП ліміту 50 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2011 року, приблизно о 23:30 годині, ОСОБА_9, діючи в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.1 (г), 13.1 ПБДР України, у темну пору доби, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснював рух по автошляху «Київ - ОСОБА_2» з боку м. Київ в напрямку м. Одеса у лівій смузі руху, при наявності трьох смуг в одному напрямку. У районі 375 км + 750 м зазначеного автошляху, в Ширяївському районі Одеської області, діючи необережно, маючи реальну й необ'єктивну можливість бачити автопоїзд в складі автомобіля НОМЕР_2, НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_10, який рухався попереду у попутному йому напрямку, належним чином не оцінивши дорожню ситуацію при цьому не вибрав безпечні: швидкість руху та дистанцію, не переконавшись у безпеці подальшого руху проявив неуважність, та злочинну самовпевненість, без наявності яких би то перешкод технічного або іншого характеру, допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля «LEXUS LX 570», з лівою задньою частиною зазначеного причепа «СЗАП 8352». Внаслідок цієї ДТП пасажир, який знаходився на передньому сидінні автомобіля «LEXUS LX 570» - ОСОБА_8 отримав травми, в результаті яких помер.

Вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 березня 2014 року вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року відносно ОСОБА_9 по ст. 286 ч. 2 КК України в частині цивільного позову скасовано і справу в цій частині повернуто на новий розгляд в районний суд, в іншій частині вирок залишено без змін.

На момент ДТП, згідно відомостей МТСБУ, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «КАМАЗ 5329» була застрахована за полісом серії АА № 2490123, причепу СПАЗ 8352 (д.н.з. НОМЕР_4) - за полісом № АА/2490122 в ПрАТ «ПРОСТО-страхування».

Частиною 2 статті 1188 ЦК України передбачено, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до п. 36.3 та ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

За умовами ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) право на отримання страхового відшкодування, у зв'язку з смертю годувальника в результаті ДТП мають діти, непрацездатна вдова, непрацездатні батьки, а також працездатна вдова, якщо у сім'ї є діти віком до восьми років.

У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затвердженого постановою КМУ від 31 грудня 2004 року № 1776, чинного на момент настання ДТП, встановлено, що частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб.

Потерпілий ОСОБА_8 перед смертю працював в ТОВ «МЕРКУРІЙ-2» і його середньомісячний дохід становив 6 346,22 грн. На момент смерті його сім'я складалася з дружини - ОСОБА_6 та непрацездатного батька - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_12 Отже, 6 346,22 грн: 4 (кількість членів сім"ї з урахуванням самого ж потерпілого ОСОБА_8) = 1 586,55 грн - це розмір грошового утримання, який припадає на одну особу.

Згідно довідки управління Пенсійного Фонду України в м. Тернополі № 4854/04 від 11 березня 2015 ОСОБА_6 одержує пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 1 049,00 грн.

З довідки Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Тернополі № 373/1-04 від 13 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_6 виплачено допомогу в разі смерті потерпілого в розмірі 290 726,40 грн, ОСОБА_12 виплачено одноразову допомогу, про що свідчить довідка № 34 в сумі 58 145,28 грн і йому ж виплачується сума щомісячної виплати в розмірі 3 532,26 грн. З довідки цього ж Фонду № 383/1-04 від 18 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_11 - батькові потерпілого, була призначена щомісячна страхова виплата в сумі 1 211,36 грн і у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати в галузях національної економіки ОСОБА_11 проводилися перерахунки суми щомісячної страхової виплати з 04 квітня 2012 року до 1 424,56 грн, а з 29 березня 2013 року до 1 636,82 грн. 21 січня 2014 року ОСОБА_11 припинені страхові виплати у зв'язку з його смертю.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 як працездатна вдова, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною загиблого ОСОБА_8, не отримує жодного страхового відшкодування згідно ст. 27 п.п. 27.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову та стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «ПРОСТО-страхування».

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2014 року в його незміненій частині та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко Г.І. Мостова
М.І. Наумчук