АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2033/2-504/11 Головуючий суддя І інстанції Сілантьєва Е.Є
Провадження № 22-ц/790/3466/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коровіна С.Г., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2014 року по цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Згоннік Л.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

В обґрунтування подання зазначив, що в провадженні старшого державного виконавця знаходиться зведене виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в сумі 730216,33 грн.

Рішення суду в добровільному порядку не виконано, відкрито виконавче провадження.

11 липня 2011 року отримана відповідь з КП «БТІ», за якою за боржником зареєстрована на праві спільної часткової власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, на яку постановою від 07 листопада 2011 року накладено арешт.

Згідно відповідей Центру державного земельного кадастру за боржником земельних ділянок та об'єктів нерухомості не зареєстровано; за даними УДАІ в Харківській області за боржником зареєстрований автомобіль FORD SCORPIO 1985р.в., 18980ХВ, на який постановою державного виконавця накладено арешт та оголошено у розшук.

Згідно пояснення боржника йому не відомо місцезнаходження автомобіля, так як він його продав по довіреності.

16 липня 2014 року державним виконавцем описана 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, складено акт про відсутність майна боржника за цією адресою.

22 липня 2014 року здійснено вихід за фактичною адресою боржника: АДРЕСА_2 та встановлено, що майно, яке підлягає опису й арешту відсутнє. Боржник був повідомлений про опис належної йому частини квартири, надати копію техпаспорта також відмовився.

Також державним виконавцем зроблено запити до відповідних органів (державної інспекції сільського господарства, управління споживчого ринку, ДПІ, ПФУ) за якими за боржником право власності на майно та рахунки не зареєстровані, місця роботи він не має.

Державним виконавцем зроблені всі дії, направлені на виконання рішення суду. Встановлено, що за боржником, окрім частини квартири, нічого не зареєстровано.

З часу відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 кошти не сплачуються. Боржник посилається на погашення боргу шляхом продажу частини його квартири, проте сам цьому і перешкоджає: не надає техпаспорт на квартиру, який необхідний для визначення вартості, хоча він у нього знаходиться. Проте, навіть після продажу частини квартири АДРЕСА_1 можна зробити висновок, що даної суми не вистачить для погашення суми боргу за зведеним виконавчим провадженням, яка складає 730 216,33грн., а з врахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій 803 437,96грн, але боржник все одно борг не сплачує.

Просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно рішення суду.

Інші учасники процесу до суду не з'явились.

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2014 року подання старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспорта для подальшого направлення до органів паспортного контролю та Адміністрації Державної прикордонної служби.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання.

Зазначає, що він добросовісно виконував покладені на нього Законом «Про виконавче провадження» обов'язки, сприяв виявленню майна, на яке може бути звернено стягнення, постійно співпрацював з державним виконавцем, тому немає підстав вважати, що він ухиляється від виконання рішення суду.

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 він не має, оскільки не проживає в ній понад 12 років, ім'я покупця машини не пам'ятає за давністю подій.

Станом на 24 листопада 2014 року ним добровільно виплачено ОСОБА_4 47400 грн. згідно рішення суду; виплати боргу продовжуються і надалі.

Вважає, що обмеження права виїзду за межі України є зайвим та необґрунтованим порушенням його особистих немайнових прав.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи згідно рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 13 січня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто 342951 грн. 06 коп. та судовий збір у сумі 1820 грн.

22 березня 2011 року виконавчі листи отримано ОСОБА_4 та передано на виконання до ВДВС; 28 березня 2011 року відкрито виконавче провадження щодо цих виконавчих листів.

Державним виконавцем згідно Закону України «Про виконавче провадження» проведено дії на виконання рішення суду: направлено відповідні запити для виявлення майна боржника, коштів; здійснено виходи за місцем його проживання та реєстрації та встановлено, що у власності боржника є 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та автомобіль FORD SCORPIO, 1985 року випуску.

06 лютого 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 387265 грн. 27 коп.

14 лютого 2014 року виконавче провадження приєднано до виконавчого провадження ОСОБА_4

Ставлячи питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 державний виконавець зазначає, що він ухиляється від виконання рішення суду, не надає технічний паспорт на квартиру, що унеможливлює її продаж, не надає даних щодо місцезнаходження автомашини.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, позначає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Про ухилення від виконання зобов'язань свідчать будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Як зазначено держаним виконавцем та підтверджено ОСОБА_4 у власності ОСОБА_1 є тільки 1/2 частина квартири та автомобіль.

ОСОБА_1 не приховував належне йому майно; на виклики державного виконавця з'являвся.

Факт ненадання технічного паспорту на квартиру не свідчить про ухилення від виконання обов'язку. Як зазначає ОСОБА_1, техпаспорту у нього немає, оскільки майже 10 років він не мешкає в цій квартирі, що встановлено і державним виконавцем, а доказів, що техпаспорт у ОСОБА_1 є - державним виконавцем не надано.

Відносно автомобіля, то як зазначає ОСОБА_1, він продав його по довіреності і не пам'ятає кому.

На даний час, як пояснив представник ОСОБА_1, квартира продана і кошти пішли на погашення заборгованості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 З урахуванням всіх виплат з 340 тис. грн. боргу ОСОБА_1 винен ОСОБА_4 десь 130-140 тис. грн.

Дані обставини ОСОБА_4 не оспорює, тільки зазначає, що борг десь 170 тис. грн.

Автомобіль був оголошений у розшук та у 2015 році вилучений у третій особі( не у ОСОБА_1)

Крім того, ОСОБА_1 періодично передає кошти у сумі 3500 грн. на місяць добровільно ОСОБА_4, що підтверджується наданими розписками і не оспорюється ОСОБА_4

За таких обставин вважати, що є підстави для задоволення подання не можна.

Свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду не вбачаться.

Ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.2, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 22 жовтня 2014 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: