Номер провадження: 22-ц/785/6077/16
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Короткова В.Д.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 р. публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі - 14 764,76 грн., яка складається з: - тіло кредиту - 8 338,44 грн.; - прострочений кредит - 2 281,38 грн.; - заборгованість по відсоткам - 4 144,94 грн..

Позовні вимоги Банк обґрунтовував тим, що за умовами укладеного між сторонами 11.03.2011 р. кредитного договору № 004 - 15519 - 110311 (далі - Кредитний договір) ОСОБА_4 було видано платіжну картку та відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму - 30 000 грн.. На день укладення кредитного договору був встановлений ліміт та отримано кредит в сумі - 10 000,00 грн. зі сплатою - 14,99% річних. Відповідач зобов'язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитною лінією, а також здійснювати погашення заборгованості за Овердрафтом, сплачувати проценти та пені, у разі порушення строків повернення кредиту та сплати процентів.

Позичальник свої обов'язки з повернення кредиту, сплати процентів не виконав. Станом на 03.04.2015 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи Банк повідомлений належним чином. Надав заяву про підтримку позову, розгляд справи за відсутності його представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв/письмових заперечень на позов та клопотань не надав.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2015 р. позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі - 14 764,76 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі - 243,60 грн..

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2016 р. заява ОСОБА_4 від 19.01.2016 р. про перегляд вищевказаного заочного рішення була залишена без задоволення.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення по справі. Посилається на те, що заочне рішення ухвалено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомили.

ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив застосувати строки позовної давності.

Банк заяв та клопотань, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Згідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позов є обґрунтованим (а. с. 20 - 20 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам діючого законодавства (ст. ст. 15, 509, 525, 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що за умовами укладеного між сторонами 11.03.2011 р. кредитного договору № 004 - 15519 - 110311 ОСОБА_4 було видано платіжну картку та відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму - 30 000 грн.. На день укладення кредитного договору був встановлений ліміт у розмірі - 10 000,00 грн., зі сплатою - 14,99% річних (а. с. 2 - 4).

Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитною лінією, а також здійснювати погашення заборгованості за Овердрафтом, сплачувати проценти та пені, у разі порушення строків повернення кредиту та сплати процентів (п. 3.6).

Протягом періоду - з 17.03.2011 р. по 21.10.2013 р. відповідач знімав з картки гроші у розмірі, зокрема - 9 900 грн., 3 000 грн., 900 грн. тощо (а. с. 4).

Позичальник свої обов'язки з повернення кредиту, сплати процентів не виконав. Станом на 03.04.2015 р. виникла заборгованість у розмірі - 14 764,76 грн..

Обставини щодо укладення договору кредиту, отримання кредиту відповідач визнав і не оспорював (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). У наданій апеляційному суду заяві посилався тільки на те, що отримані від Банку гроші були використані іншої особою.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки беззаперечно встановлено, що наданий кредит відповідач не повернув, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості.

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

Доводи апелянта щодо його несповіщення про розгляд справи спростовуються наявними доказами у справі. Так, відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 був сповіщений про судове засідання, призначене на 28.10.2015 р., - 10.10.2015 р. (а. с. 13), а про судове засідання, призначене на 08.12.2015 р., - 05.11.2015 р. (а. с. 15).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Як вказувалося вище апелянт був двічі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Своїм правом з надання заперечень на позов з та відповідних доказів не скористався. Тому, він несе можливі негативні наслідки у випадку недобросовісного здійснення свого обов'язку з доведення переконливості своїх заперечень перед судом.

Доводи апелянта щодо невірного визначення розміру процентів за період - 04.05.2011 р. - 31.05.2011 р. у розмірі - 115,02 грн., замість вірного розміру - 105,28 грн., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до наявного у справі розрахунку (а. с. 5) апелянт вказану суму процентів сплатив, таким чином визнавши цей розмір.

Розрахунок заборгованості колегією суддів перевірений, визнаний правильним. Інших доводів щодо неправильності розрахунку апеляційна скарга не містить. Свого варіанту розрахунку заборгованості апелянта не надав.

Заява ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності не може бути прийнята до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Про час і місце розгляду справи, як вказувалося вище, відповідач був повідомлений належним чином. До ухвалення заочного рішення заяву про застосування строку позовної давності апелянт до суду не надав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

В. Д. Коротков