Справа № 569/4652/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н.Ю.

при секретарі Довбенко Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 міської ради, треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_7, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

встановив:

В квітні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_6 міської ради, треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_7, про визначення частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку та визнання за ними права власності на спадщину: по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0300 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в м. Рівне по вул. Наливайка, 37, як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_8, померлої 03 вересня 2003 року в місті Рівному.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що є спадкоємцями першої черги та мають право на спадкування після смерті 03 вересня 2003 року матері ОСОБА_8. 01.10.2004 року позивачами була проведена реєстрація права власності на спадкове нерухоме майно у виді домоволодіння № 47 по вул. Ярослава Мудрого в місті Рівне на підставі свідоцтва про право власності на спадщину ВКК №910989, виданого державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за р.№2-1868 від 11.09.2014 року та свідоцтва про право власності на спадщину ВКК №910990, виданого державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за р.№2-1870 від 11.09.2014 року. В грудні 2015 року позивачі виявили Договір купівлі-продажу, згідно якого матір ОСОБА_8 та ОСОБА_3 купили у гр. ОСОБА_7 в рівних частинах земельну ділянку площею 0,06000 га по вул.. Наливайка,37 в м. Рівне для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Продаж вчинено за 164,20 грн. У цьому звязку на їх звернення державний нотаріус Другої рівненської нотаріальної контори винесла дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій внаслідок відсутності правовстановлюючого документа, який безспірно підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Правовстановлюючий документ про зареєстроване належним чином право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 за життя не був отримала. Отримати такі правовстановлюючі документи на ім»я померлої на земельну ділянку є неможливим, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи припинена в момент її смерті. Із урахуванням вищенаведеного, на підставі положень ст.ст. 1225,1216,1217,1218,1261 ЦК України, позивачі вважають, що вони як діти померлої мають право на першу чергу спадкування за законом та просять визнати право на спадщину у виді ? частини земельної ділянки 0,0300 га. за вказаною адресою.

Представник позивачів повністю підтримав вимоги позовної заяви в суді, вказавши, що із урахуванням того, що попереднім власником, спадкодавцем, не зареєстроване право власності на земельну ділянку, вирішення цього спору можливе лише в судовому порядку. Просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради повністю визнала позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, пояснивши, що позовні вимоги достатньо обґрунтовані, доведені доказами, їх правомірність Рівненська міська рада не заперечує, інтереси відповідача із задоволенням позовних вимог не порушуються.

Третя особа в справі ОСОБА_3не заперечує обґрунтованість позовних вимоги. Пояснила суду, що нею та матір»ю позивачів ОСОБА_8, земельні ділянки яких межували із двох сторін до земельної ділянки гр. ОСОБА_10, 06.02.1998 року уклади договір купівлі продажу в рівних частинах кожна на земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських приміщень і споруд по вулиці Наливайка,37 в м. Рівне із власником ОСОБА_10 Вона зареєструвала право власності на належну їй частину земельної ділянки 0,0300 га, використовує таку за призначенням. Попередній власник ОСОБА_10 будь-яких претензій щодо земельної ділянки не має.

Третя особа ОСОБА_10, будучи повідомленою про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку, в судове засідання не зявилась, причину неявки не повідомила. За згодою сторін вважається можливим розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в даній справі, встановлені обставини та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено на підставі досліджених доказів, що 3 вересня 2003 року померла ОСОБА_8, матір позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які, будучи спадкоємцями першої черги по закону щодо майна ОСОБА_8 у встановленому порядку отримали свідоцтво про право власності на спадщину ВКК №910989, видане ОСОБА_4 державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за р.№2-1868 від 11.09.2014 року та свідоцтва про право власності на спадщину ВКК №910990, видане ОСОБА_5 державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за р.№2-1870 від 11.09.2014 року, на підставі яких спадкоємцями /позивачами/ проведена реєстрація права власності на спадкове нерухоме майно у виді домоволодіння № 47 по вул. Ярослава Мудрого в місті Рівне.

В грудні 2015 року Позивачі виявили Договір купівлі-продажу, посвідчений 06 лютого 1998 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_11 за р.№1208 на бланку встановленого зразка 02192119. Відповідно дослідженого судом договору, матір позивачів, спадкодавець ОСОБА_8 та ОСОБА_12 купили у ОСОБА_13 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в м. Рівне по вул. Наливайка, 37, площею 0.0600 га, в рівних частинах кожна. Продаж було вчинено за 164 грн. 20 коп. Реєстрація договору не проведена у встаноловленому порядку.

Виявивши даний договір, Позивачі звернулись до Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори для вчинення нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку ОСОБА_8. ОСОБА_14, державний нотаріус Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори, винесла дві постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Згідно досліджених судом постанов державного нотаріуса (вони аналогічні) вказано, на основі яких підстав державний нотаріус не може вчинити дану нотаріальну дію, а саме за відсутністю документів, які свідчили б про належність земельної ділянки площею 0.0300 га, в м.Рівне, вул. Наливайка, 37, померлій ОСОБА_8.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Згідно п.2 ч.1ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент придбання померлою ОСОБА_8 вказаної земельної ділянки, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 328 чинного ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частина 1 ст.131 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст.1297 встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Зважаючи на наведене вище, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення шляхом визнання право приватної власності кожного із позивачів /спадкоємців/ на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0300 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в м. Рівне по вул. Наливайка, 37, як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_8, померлої 03 вересня 2003 року в місті Рівному.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_4 і ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в м. Рівне по вул. Наливайка, 37, площею 0,0300 га, як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_8, померлої 03 вересня 2003 року в місті Рівному.

Визнати за ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в м. Рівне по вул.Наливайка, 37, площею 0,0300 га, як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_8, померлої 03 вересня 2003 року в місті Рівному.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук