Провадження №6-176/16
у справі №760/6218/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерини Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуха Олега Ярославовича про обмеження у праві виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_4 без вилучення паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Гречух О.Я. звернувся до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження №34788951 з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області №2-173/2010 від 14.11.2011 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 3 009 431,96 грн.

Боржник обізнаний про наявність виконавчого провадження, проте на сьогоднішній день сума заборгованості в повному обсязі не погашена і боржником не вчиняється жодних дій для її погашення. Боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, а тому державний виконавець вважає, що наявні підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України, визначені ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання та просив його задовольнити.

Боржник та стягувач в судове засідання не з'явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

15.04.2016 до канцелярії суду надійшли заперечення боржника, у яких останній просить відмовити у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Заслухавши доводи державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальні умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що «ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням» слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Так, зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Відповідно задоволення подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення останнього від виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження №34788951 з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області №2-173/2010 від 14.11.2011 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 3 009 431,96 грн.

Під час здійснення виконавчих дій, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику 7-ми денний термін з моменту винесення постанови для самостійного виконання рішення суду, проте боржником рішення суду у зазначений строк добровільно не виконано.

В ході виконавчого провадження, державним виконавцем неодноразово направлялись повідомлення та вимоги боржнику щодо явки до державного виконавця, забезпечення проведення виконавчих дій, проте боржник ухиляється від отримання вказаних повідомлень.

Згідно матеріалів виконавчого провадження встановлено, що боржнику на праві власності належить 1/2 частина квартири за адресою АДРЕСА_1.

Проте, на вимоги державного виконавця щодо проведення опису та арешту указаного майна, боржник за вказаною адресою не з'являється та доступу до приміщення не надає.

В той же час боржник обізнаний про наявність виконавчого провадження.

Так, як видно з матеріалів подання, у зв'язку із невиконанням рішення Апеляційного суду Київської області від 31.10.2011 р. на майно боржника було накладено арешт державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Київській області Ахмад Н. І. шляхом винесення 25.11.2011р. постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

При цьому боржником оскаржена вказана постанова та дії державного виконавця начальнику відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Київській області.

За результатами перевірки матеріалів виконавчого провадження, 18.04.2012 р. начальником відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Київській області Штепою С. О. протиправно із порушенням норм законодавства скасовано вказану постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 25.11.2011 р.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області по справі №22ц-4833/2012 від 09.10.2012 р. вказану постанову визнано неправомірним та скасовано

Разом з цим усвідомлюючи свій обов'язок щодо виконання рішення суду, боржником в порушення вимог ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, 18.04.2012 р. ОСОБА_4 з ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу №426, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Харитонюк Ю. К., відповідно до якого садовий будинок (площа 461,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна 14333203), що належить ОСОБА_4 на праві власності та на який було накладено арешту постановою від 25.11.2011 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, було відчужено ОСОБА_8 за ціною 3 825 000,00 грн.

Однак як видно з матеріалів подання, на час розгляду цієї справи рішення суду боржником не виконане.

Таким чином, з огляду на обставини зазначені вище, факт ухилення боржника від виконання рішення суду об'єктивно підтверджується наданими суду та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Доводи боржника зазначені в запереченнях жодним чином цього факту не спростовують.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки державним виконавцем були надані докази того, що незважаючи на вжиті ними заходи для примусового виконання рішення суду, боржник ОСОБА_4 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Апеляційного суду Київської області по справі від 31.10.2011 № 2-173/2010.

Керуючись статтями 293, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов'язань за рішенням Апеляційного суду Київської області по справі від 31.10.2011 № 2-173/2010.

Виконання заходів щодо обмеження права виїзду за межі України без вилучення паспортного документу покласти на Адміністрацію державної прикордонної служби України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: