Справа № 750/9261/16-ц Провадження № 22-ц/795/2373/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Рахманкулова І. П. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про захист прав споживача, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 листопада 2016 року позов ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на відшкодування понесених судових витрат 851 грн. 20 коп. витрат на правову допомогу, а також на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційний скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Відповідач наполягає на тому, що позивач в односторонньому порядку вимагає розірвання договору та відмовляється від замовлення, чим порушує взяті на себе зобовязання, що є підставою для відмови у поверненні завдатку. Вказує, що станом на 14.09.2016 року зобовязання по виготовленню меблів згідно замовлення позивача почало виконуватись.

В письмових запереченнях позивач ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, скориставшись наданим їй законом правом, в день замовлення повідомила продавця про розірвання договору купівлі-продажу та обґрунтовано просила повернути завдаток, а відповідач їй безпідставно відмовила, у звязку з чим позовні вимоги в частині повернення завдатку були задоволені. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування моральної шкоди не передбачено ні ст. 711 ЦК України, ні п. 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів".

Апеляційний суд повністю погоджується із такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що 14.09.2016 року відповідачем оформлено талон індивідуального замовлення № 1764, згідно якого позивачу в термін поставки 30 днів мав бути доставлений куточок «Дельта» та крісло, виробництва фабрики «Модерн». Вартість замовлення 10800 грн., позивач внесла завдаток 3000 грн.

Зазначені обставини не заперечувались жодною із сторін.

Також сторонами не заперечувалось, що через годину після замовлення, позивач повідомила відповідача про відмову від замовлення у звязку із наданням останньою недостовірної інформації про якість замовленого товару і просила повернути завдаток, проте відповідач у поверненні завдатку відмовила.

Відповідно до ч. 3 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів», при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

В порушення зазначених вище норм закону відповідачем не було надано ні суду першої, ні апеляційної інстанцій будь-яких належних доказів того, що замовлення ОСОБА_8 почало виконуватись, що на його виконання були витрачені кошти, які становлять завдані збитки.

Наявний в справі лист ВПП „Меблева фабрика „Модерн від 02.11.2016 року не містить інформації щодо предмета доказування, зокрема, щодо часу отримання фабрикою замовлення від ФОП ОСОБА_7, часу проведення замовлення на закупівлю тканини, часу початку робіт по виготовленню каркасу, зважаючи на те, що відмова від замовлення позивачем зроблена через 1 годину після оформлення замовлення у відповідача.

Не підтверджено належними доказами і зроблені фабрикою витрати на закупівлю тканини.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи у їх сукупності, а також оцінюючи, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає законними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині повернення позивачу завдатку.

Заперечень щодо інших висновків суду апеляційна скарга не містить.

Таким чином, справа судом першої інстанції розглянута повно та обєктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 належить стягнути 800 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, пов»язаних з апеляційним розглядом справи, які підтверджені відповідним договором та квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 800 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, пов»язаних з апеляційним розглядом справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: