РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

прокурора Параскевича О.Г.,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду

встановив :

15 вересня 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.04.2013 року стосовно нього, ОСОБА_4, старшим слідчим в ОВС СВ ДПС у Хмельницькій області старшим лейтенантом податкової міліції ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. З та ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 212 КК України, яку йому 30.05.2013 було оголошено у кримінальному провадженні № 0000001 від 21.11.2012р. В подальшому, за результатами розслідування даного кримінального провадження його було скеровано для розгляду по суті до суду. Процесуальне керівництво та державне обвинувачення у справі здійснювала прокуратура Хмельницької області. За час досудового розслідування він приймав участь у слідчо-процесуальних діях. Протягом 2013-2015 років кримінальне провадження розглядалося судами: Волочиським районним судом 13 разів, а саме: 12.09.2013 р.; 19.09.2013 р.; 07.10.2013 р.; 18.10.2013 р.; 05.11.2013 р.; 15.11.2013р.; 27.11.2013 р.; 11.12.2013 р.; 25.12.2013 р.; 23.01.2014 р.; 05.02.2014 р.;11.02.2014 р.; 27.02.2014 р. Апеляційним судом Хмельницької області 5 разів, а саме: 15.05.2014 р.; 05.06.2014 р.; І0.06.2014 р.; 02.07.2014 р.; 11.07.2014 р. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ 29.01.2015 р. Апеляційним судом Хмельницької області 6 разів: 16.03.2015 р.; 08.04.2015 р.; 06.05.2015 р.; 01.07.2015 р.; 16.07.2015 р.; 05.08.2015 р. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ -24.12.2015 р.

Вказує, що за результатами розгляду даного провадження Вироком Волочиського районного суду Хмельницької області його було виправдано. Апеляційним судом Хмельницької області 11.07.2014 та 05.08.2015 Вирок суду першої інстанції залишено в силі. 24.12.2015 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ підтвердив рішення судів першої та другої інстанцій. Всього під слідством та судом він був у період з 30.05.2013 по 24.12.2015, тобто 31 місяць.

Зазначає, що у звязку із розслідуванням та розглядом кримінального провадження йому протиправними діями працівників СВ ДПС України у Хмельницькій області та прокуратури Хмельницької області спричинено матеріальну шкоду в сумі 63 578,00 грн., які просить стягнути за рахунок Державного бюджету а також моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн., оскільки був позбавлений права жити повноцінним звичним життям, був позбавлений права звично працювати, спілкуватися з рідними та близькими. Вказує, що при цьому слід врахувати тривалий характер моральних страждань, який становить 2 роки та 7 місяців безпідставного кримінального переслідування, глибину внутрішніх переживань, створення неправдивих обвинувальних доказів, відсутність протягом даного періоду нормальних умов життя. Замість того щоб належним чином лікуватися, змушений був двічі - тричі на місяць виїжджати до суду. Такі фізичні загрузки негативно вплинули на стан здоровя.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.12.2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в частині вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги та просив стягнути з рахунку Державного бюджету України, розміщеного в Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування заподіяної йому незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури моральну шкоду в сумі 41 909, 67 грн. та 5500 грн. витрат на правову допомогу у цивільній справі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, вказавши, що позивач відповідачем по справі визначив Державну казначейську службу України, проте у контексті позовної заяви та додатків до неї, позивач жодним чином не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність орган Казначейства завдав останньому, та у чому полягала протиправність діяння відповідача. Позивач в своєму позові помилково ототожнює Державу Україну з державним органом - Державною казначейською службою України, що є порушенням ч. 2 ст.176 ЦК України, відповідно до якої, юридичні особи, створені державою, якою і є ДКСУ, не відповідають за зобовязаннями Держави. Жодним законодавчим актом, нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та Держави України в цілому. Позивачем необгрунтовано та не доведено дві загальні підстави відшкодування завданої йому моральної шкоди: протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий звязок між протиправністю дій відповідача та моральною шкодою. Позовна вимога ОСОБА_4 є безпідставною та необгрунтованою, оскільки самим же позивачем не було вказано яке саме його право порушено Державною казначейською службою та не було вказано жодної правової підстави такого стягнення. Державна казначейська служба України не перебувала із позивачем у цивільно - правових відносинах, а тому не завдавала і не могла завдати останньому шкоди (моральної немайнової) чи будь-яких інших втрат.

Представник від прокуратури Хмельницької області, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині відшкодування моральної шкоди виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом в сумі - 37 980 грн. (26 місяців 6 днів х 1450 грн.). Вказавши, що в даному випадку ОСОБА_4 перебував під слідством і судом протягом 26 місяців 6 днів (2 роки 2 місяці 6 днів) (з часу оголошення підозри 30.05.2013 по час виправдання судом - ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 05.08.2015). Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» (стаття 8) встановлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 травня - 1450 грн.

Представник Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, вказавши, що відповідно до п.З ст.216 КПК України, слідчі органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 204, 205, 205 ', 212, 212 216, 218 219 Кримінального кодексу України. Підставою для внесення в ЄРДР кримінального правопорушення послужили матеріали кримінальної справи. Дана справа була порушена 28.09.2012 слідчим СВ ДПС в Хмельницькій області відносно в.о. генерального директора ЗАТ «Волочиськ-Метиз» ОСОБА_6, за фактом ухилення ним від сплати податків за ч. З ст. 212 КК України. 18.04.2013 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3. ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 та ч.1 ст.366 КК України. 24.04.2013 р. ОСОБА_4 оголошено в розшук, 18.05.2013 досудове розслідування зупинено, 30.05.2013 відновлено, а 18.06.2013 р. до Волочиського районного суду направлений обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.З ст. 212, ч.2 ст. 366 КК України. Орган досудового розслідування вважав, що ОСОБА_4 своїми діями організував вчинення в.о. генерального директора ЗАТ «Волочиськ-Метиз» ОСОБА_6 умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, вчинення службового підроблення, та будучи пособником, надав підроблені документи щодо поставки товарів, робіт, послуг від ПП «Фріжеріо Україна» для ОСОБА_6 із вказівкою підписати та забезпечити проведення по обліках ЗАТ «Волочиськ-Метиз». Незрозуміло з яких підстав виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди, оскільки відсутні докази підтверджуючі ці факти та наявність заподіяної шкоди у вигляді допущених переживань та страждань, яких зазнав позивач. Позивачем не надано відповідних та належних доказів про наявність шкоди протиправної поведінки, вини, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідачів. Не наведено доказів про істотність змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу ділової репутації, не доведено наявності моральної шкоди, не надано доказів щодо обґрунтованості розміру шкоди, тяжкості вимушених змін та зусиль які знадобилися позивачу для нормального життя, тому підстави для задоволення вимог, щодо її стягнення відсутні.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, у звязку з наступним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так судом встановлено, що за результатами розслідування слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Хмельницькій області ОСОБА_4 30.05.2013 було оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України (кримінальне провадження №0000001), а 18.06.2013 обвинувальний акт про його обвинувачення направлено на розгляд до Волочиського районного суду.

ОСОБА_4 підозрювався у тому, що він, будучи службовою особою підприємства - власника ЗАТ «Волочиськ - Метиз» заступником директора ПП «Камо», яке на той час володіло 82,2 % акцій ЗАТ «Волочиськ - Метиз», та одночасно фактичним керівником ЗАТ «Волочиськ - Метиз», за попередньою змовою з виконувачем обовязків генерального директора ЗАТ «Волочиськ - Метиз» ОСОБА_7 та невстановленими особами, упродовж вересня - грудня 2008 року організував вчинення та сприяв ОСОБА_7 в умисному ухиленні від сплати податків у вказаній сумі та в службовому підробленні.

Вироком Волочиського районного суду від 04.03.2014 ОСОБА_4 - за ч.3, ч.5 ст. 27, ч. 3 ст.212, ч.3, ч.5 ст.27, ч.1 ст.366 КК України - виправдано.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 11.07.2014 апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. Вирок Волочиського районного суду від 04.03.2014 р. щодо ОСОБА_4 змінено, в порядку ст.404 КПК України він вважався виправданим за ч.3, ч.5 ст.27, ч.3 ст. 212, ч.3, ч.5 ст.27, ч.1 ст.366 КК України за недоведеністю вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2015 касаційну скаргу прокурора задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 11.07.2014 щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий апеляційний розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 05.08.2015 апеляційну скаргу прокурора вдруге задоволено частково. Вирок Волочиського районного суду від 04.03.2014 щодо ОСОБА_4 змінено, в порядку ст. 404 КПК України він вважається виправданим за ч. 3, ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 212, ч. 3, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України за недоведеністю вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2015 вирок Волочиського районного суду від 04.03.2014 р. та ухвалу апеляційного суду від 05.08.2015 стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.

Таким чином, ОСОБА_4 перебував під слідством і судом протягом 26 місяців 6 днів (2 роки 2 місяці 6 днів) (з часу оголошення підозри 30.05.2013 по час виправдання судом - ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 05.08.2015).

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства прокуратури або суду, встановлюється законом.

Стаття 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадяниновінезаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» установлює випадки, умови та поряд відшкодування шкоди.

Суд приходить до висновку, що на підставі статей 1 та 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду ", ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди, яку слід визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред'явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили. Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Згідно з п. 1 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 цього Закону розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільні законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно із частинами 5 і 6 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з положенням п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 грудня 2016 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1600 гривень.

Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

ОСОБА_4 перебував під слідством і судом протягом 26 місяців 6 днів (2 роки 2 місяці 6 днів) (з часу оголошення підозри 30.05.2013 по час виправдання судом - ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 05.08.2015).

Таким чином, розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_4, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом становить - 41 909, 67 грн (26 місяців 6 днів х 1600 грн.).

Така ж правова позиція викладена у справі № 6-2203цс15 від 02.12.2015 р., а саме : відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Згідно зі статтею 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно положеннями п. 1 ст. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 3 серпня 2011 року № 845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду;

Вище зазначене свідчить, що Державне казначейство України наділено повноваженням, за вимогою Департаменту Державної виконавчої служби здійснювати відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в межах бюджетних призначень, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету та в певному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що твердження представника Державної казначейської служби України про те, що на органи Державної казначейської служби України жодним законодавчим актом, нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності за дії інших юридичних осіб не може бути прийнято судом до уваги.

Відповідно до п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого врядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України ці витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1, п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.48 Постанови № 10 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до угоди про надання правової допомоги при судовому розгляді справи та відповідно до додаткової угоди, що укладений між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_4, визначено чіткий обсяг юридичних послуг, що надаються адвокатом і згідно яких адвокат взяв на себе зобов»язання надавати такі послуги, що передбачені ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Так, позивачем були понесені витрати, пов'язаних з розглядом даної судової справи - витрати на правову допомогу в сумі 5500 грн., які документально підтверджені та підтверджені в судовому засіданні позивачем, а тому за рахунок коштів державного бюджету позивачу підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу у цивільній справі у розмірі 5500 грн.

Так з журналів судового засідання вбачається, що представник позивача приймав участь безпосередньо у судовому засіданні протягом 3 годин. Крім того, згідно з наданим представником відповідача розрахунком часу витраченого на надання правової допомоги складає 60 годин, проте суд вважає, що 7 годин часу (витраченого ним на попереднє опрацювання матеріалів і законодавчої бази, яка регулює спірні правовідносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових доказів, що також є складовою роботи правника під час представництва інтересів у суді) є достатньою для опрацювання таких матеріалів, а тому має бути компенсовано у відповідності до приписів цивільного процесуального законодавства, що не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, передбачених Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". (1378 грн.* 0,4 * 10 год).

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 58, 60, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 1176 Цивільного кодексу України, ст. 25 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», п. 1 ст. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 3 серпня 2011 року суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_4 41 909, 67 грн. відшкодування моральної шкоди та 5500 грн. витрат на правову допомогу у цивільній справі.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а в разі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя