Справа №490/7034/16-ц 14.09.2016 14.09.2016 14.09.2016
Провадження №22-ц/784/2125/16
Категорія 50 Єдиний унікальний номер 490/7034/16-ц
Номер провадження 22-ц/784/2125/16
Головуючий у І інстанції Мамаєва О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Темнікової В.І., Данилової О.О.

Із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.

За участю: позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

08 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проживають вони окремо. Батько гроші на утримання дитини не надає. Тому просила стягнути на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2-3).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 18-19)

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх обставин справи, що можуть безпосередньо впливати на подальше виконання рішення суду. Просить його скасувати, визначивши розмір щомісячних платежів на утримання дитини в розмірі ? частки його доходів (а.с. 21-22).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Позивачка та її представник просили відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2012 року, мають неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою. Добровільно матеріальну допомогу на її утримання відповідач не надає.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем визнано позовні вимоги і він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини своїх доходів.

З висновками суду щодо визначення розміру аліментів погодитись не можна.

Зі справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.02.2012 року, мають неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначені положення закону не в повній мірі враховано судом при вирішенні спору, оскільки відповідач працює, його дохід складає більше 3200 грн. на місяць, він має батьків похилого віку, яких за законом зобовязаний матеріально підтримувати.

Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, в той час як вони мають значення для вирішення питання щодо розміру аліментів на утримання дитини, зазначені в законі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд, ураховуючи факт визнання відповідачем позову, послався на норми ч. 4 ст. 174 ЦПК України, відповідно до якої в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову та продовжує судовий розгляд.

Однак суд не звернув увагу на те, що визнання відповідачем позову суперечить вимогам Сімейного кодексу України, та не перевірив, чи порушує визнання позову права інших осіб.

Крім того відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України судова повістка повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Як свідчать матеріали справи ухвала про відкриття провадження по справі була винесена 03.08.2016 року, якою справа призначена для розгляду на 10.08.2016 року (а.с. 13).

На а.с. 14 мається лист суду про направлення рекомендованим відправленням зі зворотним повідомленням ухвали суду про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Але повідомлення про вручення відповідачу вказаних документів у справі відсутнє. Зазначені обставини підтверджують пояснення відповідача щодо того, що він не отримував копії позовної заяви, не був повідомлений про розгляд справи.

За таких обставин у суду не було підстав розцінювати заяву відповідача від 09.08.2016 року, в якій зазначено, що він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, як заяву про визнання позову (а.с. 16).

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене, положення п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнувши на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини доходів відповідача.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів , -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року змінити, стягнувши з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2, починаючи з 08 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді