БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/8867/15-ц
провадження № 2/361/749/16
РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

Іменем України

09 березня 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1,
за участю секретаряОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29 липня 2015 року між ним та ОСОБА_4 укладено Договір позики, відповідно до якого позивач надав у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 231 500 (двісті тридцять одна тисяча пятсот) грн., які останній зобовязувався повернути не пізніше 30 листопада 2015 року Однак, у визначений строк і на даний час відповідач позику не повернув, ігнорує всі вимоги позивача про повернення боргу. У звязку із зазначеним, позивач змушений звернутися до суду про стягнення із відповідача грошової позики у розмірі 231 500 (двісті тридцять одна тисяча пятсот) грн., також просить стягнути із відповідача на свою користь судові витрати, понесені при подачі даного позову до суду.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися, про місце, час та дату судового засідання повідомлялися належним чином. До початку судового засідання представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 29 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено Договір позики, відповідно до п. 1.1. якого останній отримав від позивача у позику грошові кошти у розмірі 231 500 (двісті тридцять одна тисяча пятсот) грн.

Згідно із п. 2.1. вказаного Договору позики відповідач зобовязався повернути позивачу розмір позики у строк до 30 листопада 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Як передбачено ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У відповідність до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. При цьому, закон не вимагає укладення такого договору при свідках.

З огляду на викладене вбачається, що між сторонами було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 231 500 (двісті тридцять одна тисяча пятсот) грн., які передані ОСОБА_4, що підтверджується умовами договору та підписами сторін у договорі.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 231 500 (двісті тридцять одна тисяча пятсот) грн.

У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 526, 530, 1046 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 224-228 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 231 500 (двісті тридцять одна тисяча пятсот) грн. та судові витрати, понесені при подачі позову до суду у розмірі 2315 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.М. Петришин