РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Мазанович Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненського міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненського міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що проживав у громадянському шлюбі з ОСОБА_5 Від спільного проживання у них народилася дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він встановив батьківство по відношенню до доньки ОСОБА_4, згідно зі ст. 126 СК України. ОСОБА_5 ніколи не заперечувала про те, що він є батьком ОСОБА_4. На сьогоднішній день він виховує доньку сам. Забезпечує її усім необхідним : одягом, взуттям, продуктами харчування. Він як батько приділяє належну увагу вихованню та навчанню дочки, відвідує батьківські збори, виховні заходи у садочку. Займається вихованням дитини, її духовним та фізичним розвитком. У зв'язку з бездіяльністю, а саме не бажанням матері брати участь у вихованні та забезпечені материнського благополуччя дитини, створились умови, які шкодять інтересам дочки. Просить за ухилення від виконання батьківських обов'язків позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_4 та стягнути на його користь, на утримання доньки аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно з дня подачі позову до суду до повноліття дитини.

20 січня 2016 року представник позивача подала до суду письмові пояснення в яких вказала, що позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо неналежного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тривалий час вона хворіла на відкриту форму туберкульозу. Дана обставина позбавила її можливості повноцінно піклуватися про доньку, адже тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні. Вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення.

03 березня 2016 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним та стягнути з ОСОБА_5 на його користь, на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі по 500,00 грн. щомісячно з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, за мотивів, викладених у позові та у заяві про уточнення позовних вимог. Просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечила щодо проживання дитини з батьком. Однак, заперечила проти стягнення з ОСОБА_5 аліментів та пояснила, що остання має тяжке захворювання, і всі кошти витрачає на лікування. На сьогоднішній день є інвалідом другої групи і отримує пенсію по інвалідності. Інших доходів у неї немає.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила позов задоволити, оскільки дитина з 2012 року проживає з батьком. Також вказує, що відповідачка дійсно хворіє тяжким захворюванням, і всі кошти витрачає на лікування.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4, батьком якої є ОСОБА_1, а матір»ю - ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1111.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як встановлено з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання батька дитини ОСОБА_1 від 27.02.2012 року, він разом з дитиною, матір'ю та братом фактично проживає у АДРЕСА_1. При огляді місця проживання сім'ї виявлено необхідні речі для догляду за дитиною Створені необхідні умови для проживання дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

В судовому засіданні не встановлено, та не підтверджено належними та допустимими доказами те, що позивач може зашкодити розвиткові дитини, крім того, сама матір не заперечує проти залишення дитини проживати з батьком ОСОБА_1

Крім того, суд приймає до уваги, що з 2012 року ОСОБА_4 постійно проживає із батьком ОСОБА_1, який займається вихованням дитини.

За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дочки з ним підлягають до задоволення.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачено частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач хворіє на тяжке захворювання, є інвалідом другої групи і отримує пенсію по інвалідності, інших доходів не має. Виходячи з вимог справедливості, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215, 218, 294, 296, 297 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_1.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Є.І. Сидорук

Повний текст рішення виготовлено 23 березня 2016 року.

Суддя: Є.І. Сидорук