Справа № 502/754/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Кітреску О.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області

до

ОСОБА_2

про

стягнення надміру виплаченої пенсії

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області /надалі УПФУ/ звернулось до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Заявлені позовні вимоги представник позивача ОСОБА_1 підтримала в судовому засіданні та на їх обґрунтування пояснила, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в УПФУ з 23.03.2011 р. та отримує пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Згідно з розпорядженням № 2113 від 01.04.2011 р. про призначення пенсії, загальний процент розрахунку пенсії від заробітку був визначений у розмірі 90 відсотків. 16.07.2012 р. відповідач звернулась з заявою до УПФУ про перерахунок пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та рішенням від 25.07.2012 р. № 74 УПФУ відмовило відповідачу у проведенні перерахунку.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_2 20.09.2012 р. звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до УПФУ про зобовязання провести перерахунок пенсії державного службовця та постановою суду від 31.10.2012 р. УПФУ було зобовязано провести перерахунок пенсії відповідача з 01.07.2012 р. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2013 р. зазначену постанову залишено без змін та розпорядженням УПФУ від 30.04.2013 р. проведено перерахунок пенсії відповідача з 01.07.2012 р.

Як зазначає представник позивача, при введенні даних в автоматизовану систему обробки пенсійної документації виник збій програми, в результаті чого замість 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця програмою було пораховано 90 відсотків. Вказану помилку було виявлено при проведенні інвентаризації пенсійних справ у 2014 році.

В результаті допущення рахункової помилки (збою програми), утворилась переплата в розмірі 5127,15 гривень за період з 01.07.2012 р. по 31.01.2014 р., в звязку з чим УПФУ було прийнято рішення про утримання надміру виплаченої суми пенсії ОСОБА_2 Представник позивача зазначає, що факт недобросовісного набуття відповідачем отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, полягає в тому, що УПФУ неодноразово повідомляло відповідача про надміру виплачені кошти та пропонувало повернути їх добровільно.

На підставі викладеного, з посиланням на положення ст. 1212 та ст. 1215 ЦК України представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 5127,15 гривень надміру виплаченої пенсії.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що була викликана до УПФУ, де їй повідомлялось про переплату пенсії, яка виникла в звязку з допущеною працівником помилкою та пропонувалось добровільно повернути зайво сплачені грошові кошти. Проте, оскільки її вини у переплаті немає, нею не допущено недобросовісності при отриманні пенсії та вона не має зайвих коштів для їх повернення УПФУ в звязку з необхідністю витрачати всю отриману пенсію на побутові потреби та лікування, відповідач не погоджується повертати зазначені кошти та просить суд відмовити УПФУ в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

23.03.2011 р. ОСОБА_2 звернулась до УПФУ з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» /а.с.8/.

Згідно з розпорядженням УПФУ № 2113 від 01.04.2011 р. ОСОБА_2 призначено пенсію та загальний процент розрахунку пенсії від заробітку визначено у розмірі 90 відсотків /а.с. 11/.

Розпорядженням УПФУ від 30.04.2013 р. за № 136766 проведено перерахунок пенсії відповідача з 01.07.2012 р. /а.с. 12/.

Згідно індивідуального перерахунку пенсії відповідача, за період з 01.07.2012 р. по 31.01.2014 р. з боку УПФУ утворилась переплата пенсії ОСОБА_2І на загальну суму 5127,15 гривень /а.с.14/.

07.02.2014 року УПФУ було прийнято рішення про утримання надміру виплаченої суми пенсії ОСОБА_2 в сумі 5127,15 гривень, яка утворилась за період з 01.07.2012 р. по 31.01.2014 р. /а.с. 15/.

24.02.2014 р. ОСОБА_2 звернулась з заявою до УПФУ, згідно якої відмовлялась повертати суму переплати пенсії до рішення Вищого адміністративного суду України в справі за її адміністративним позовом /а.с. 16/.

10.12.2015 р. УПФУ за вих. № 3698/03 направило відповідачу лист в якому зазначалося про існування суми переплати пенсії та необхідності її повернення /а.с. 17-18/.

17.12.2014 р. ОСОБА_2 звернулась з заявою до УПФУ, згідно якої відмовлялась повертати суму переплати пенсії, оскільки її вини в переплаті немає /а.с. 19/.

При вирішенні справи судом застосовано наступні положення діючого законодавства:

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Держава, у відповідності до вимог Конституції України, гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Спірні правовідносини з приводу предмету позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і «Про пенсійне забезпечення», в редакції чинній на час дії спірних правовідносин.

Соціальну захищеність пенсіонерів гарантує Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно статті 1 даного Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом, яке здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За приписами статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Приписи статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не суперечать між собою, а їх системний аналіз вказує на те, що при вирішенні питання відповідальності суб'єкта у правовідносинах з відшкодування надмірно виплачених пенсій, з'ясуванню підлягають обставини, в наслідок яких виникли підстави для переплати і чиї дії, бездіяльність чи інші події (факти) стали приводом і підставою для такої необґрунтованої виплати пенсії.

Також за змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Разом з тим, правила ст. 1215 ЦК України встановлюють випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Зокрема, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, оскільки, виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України у справі № 6-151цс13 та у справі № 6-91цс14, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Так, суд зазначив, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, а, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню лише у разі наявності цих фактів.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки в ході розгляду справи з наданих сторонами доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, а також наявності рахункової помилки, суд застосувавши до спірних правовідносин положення статті 1215 ЦК України, дійшов висновку про те, що виплачені відповідачу у вигляді пенсії грошові кошти не підлягають поверненню позивачу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позову, в звязку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 16, 1212, 1215 ЦК України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії відмовити в звязку з необґрунтованістю.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3