Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець Вікторії Владиславівни, третя особа: Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, виселення, визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, вважати продавцем квартири позивача замість відповідача, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, ТОВ «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В., третя особа: Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, виселення, визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, вважати продавцем квартири позивача замість відповідача.

В обґрунтування позову зазначила, що 24 травня 2012 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. був посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого її онука ОСОБА_5 придбала в БВП «МЖК Експрес-24» квартиру АДРЕСА_2. Вважає, що даний договір посвідчений шляхом введення її в оману в частині визначення покупця квартири, оскільки позивач мала намір за власні кошти придбати житло для себе. Восени 2012 року, після того як позивач провела ремонтні роботи в квартирі, з'ясувала питання утримання квартири та сплати комунальних платежів та провела сигналізацію, випадково дізналась, що покупцем квартири в договорі вказана ОСОБА_5 У зв'язку з сімейними обставинами позивач в квартирі не проживала з жовтня 2012 по червень 2014 року. Вказує, що відповідач ОСОБА_5, її сестра та мати самовільно вселились у спірну квартиру та надалі там проживають. Зважаючи на вищевикладене, позивач просила визнати за нею право власності на спірну квартиру, усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом скасування запису у Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_5 права власності на квартиру, виселити ОСОБА_5 із членами її сім'ї та будь-яких інших осіб та передати квартиру позивачу, визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 24 травня 2012 року в частині, що стосується покупця та вважати покупцем позивача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 березня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експерес-24», як продавцем, та ОСОБА_5, як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. 24 травня 2012 року за №799 в частині покупця ОСОБА_5 та вважати покупцем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4

Визнано право власності на вказану квартиру за позивачем.

Усунуто перешкоди у здійсненні права власності квартирою шляхом скасування запису в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації прав на цю квартиру за ОСОБА_5

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 24 травня 2012 року між ТОВ «Житлово-експлуатаційне будівельно-виробниче підприємство «МЖК Експрес-24» (продавцем) та ОСОБА_5 (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Даний договір купівлі-продажу квартири був посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. та зареєстрований в реєстрі за №799.

Право власності на спірну квартиру ОСОБА_5 зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 11 червня 2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 3 ст. 203 ЦК України, за якою волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, з'ясувавши належним чином всі обставини по справі та оцінивши всі зібрані докази, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_4 не доведено тих обставин, що квартира придбавалась особисто для неї і що договір купівлі-продажу укладався фактично для неї, хоча і за кошти останньої, а також те, що її волевиявлення придбати квартиру для ОСОБА_5 на час вчинення правочину не було вільним, відбулось помилково та не відповідало її внутрішній волі.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова