Справа № 603/739/16-ц
Провадження №2/603/343/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання - Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «ПГ», ворота хв. №1, огорожа №2;

- земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1

- земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабця - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- земельної ділянки площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1

- земельної ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2

Дане спадкове майно прийняв син померлої - ОСОБА_3 так як проживав разом з померлою на час її смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «ПГ», ворота хв. №1, огорожа №2;

- земельної ділянки площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1

- земельної ділянки площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги як дочка спадкодавця.

Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що ОСОБА_3 за життя не встиг виготовити правовстановлюючі документ на спадкове майно, яке залишилось після смерті його мами ОСОБА_2 та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років в с.Залісся Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 актовий запис №04.

Ще за життя померлій належали:

- житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «ПГ», ворота хв. №1, огорожа №2, що підтверджується погосподарською книгою;

- земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2016 року №29-1912-0.9-1018/2-16;

- земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2016 року №29-1912-0.9-1018/2-16.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи вказане майно ОСОБА_2 фактично успадкував її син, як спадкоємець першої черги - ОСОБА_3, оскільки проживав на час смерті з померлою, що підтверджується довідкою від 28.11.2016 року №294.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 30.10.1953 року згідно якого ОСОБА_2 є мамою ОСОБА_3.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В зв'язку з наведеним та у відповідності до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 як син спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 62 років в м.Монастириська Тернопільської області помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданого 02.06.2016 року, актовий запис №05.

Ще за життя померлому належали:

- житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «ПГ», ворота хв. №1, огорожа №2, що підтверджується встановленими в судовому засіданні обставинами справи щодо спадкових прав на майно після смерті ОСОБА_2;

- земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2016 року №29-1912-0.9-1018/2-16 та встановленими в судовому засіданні обставинами справи щодо спадкових прав на майно після смерті ОСОБА_2;

- земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2016 року №29-1912-0.9-1018/2-16 та встановленими в судовому засіданні обставинами справи щодо спадкових прав на майно після смерті ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи вказане майно ОСОБА_3 фактично успадкувала його дочка, як спадкоємець першої черги - ОСОБА_1, оскільки проживала на час смерті з померлим, що підтверджується довідкою від 28.11.2016 року №295.

Родинні відносини між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 01.10.1978 року згідно якого ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 виданого 12.10.1996 року згідно якого позивач ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що ОСОБА_1, згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємець за законом першої черги.

Суд також при встановленні права позивача ОСОБА_1 на спадщину після смерті ОСОБА_3 враховує заяву ОСОБА_5, подану 24.11.2016 року в нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті ОСОБА_3 та заяву ОСОБА_6 подану до виконавчого комітету Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про відмову від свого права на частку в спадковому майні, яке належало ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, які б мали право на частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_3

За ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, а тому суд приймає дані відмови заявників ОСОБА_6 та ОСОБА_5, як такі, що подані в строки передбачені ЦПК України.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського нотаріального округу ОСОБА_7 від 06.12.2016 року №458, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1, був побудований в 1986 році.

З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, позивач ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на житловий будинок з надвірними будівлями згідно закону в нотаріальній конторі.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за законом має право на спадкове майно.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, тому є підстави визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються: житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки.

В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на вищезазначене спадкове майно.

Приписами ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що у разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп.

Згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_9 виданого 12.08.2016 року з терміном дії по 30.06.2017 року, позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності 2 групи загальне захворювання, а тому судовий збір у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України повинен бути стягнутий з відповідача.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294, п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1262, 1269, 1270, 1272, ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, а саме, на:

- житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «ПГ», ворота хв. №1, огорожа №2;

- земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1

- земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом.

Стягнути з Велеснівської сільської ради с.Велеснів Монастириського району Тернопільської області в дохід держави судовий збір в сумі 2360 (дві тисячі триста шістдесят) грн. 35 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян