АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3095/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Лук»яненко Л.М.
Доповідач-Чобіток А.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Крижанівської Г.В.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала, що 30 липня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем і у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що протягом тривалого часу вони не проживають, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільне господарство, як нею так і відповідачем створені нові сім»ї з іншими людьми, позивач просила розірвати шлюб.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року шлюб сторін розірвано.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про безпідставність висновку суду про припинення шлюбних відносин з липня 2014 року, оскільки спільно вони не проживають з 2010 року, а обставина часу припинення спільного проживання, підтримання подружніх стосунків, ведення спільного господарства судом першої інстанції не досліджувалась. Таким чином суд, ухвалюючи в означеній частині рішення, визнав встановленою обставину, яка не була доведена належними та допустимими доказами.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 30.07.2005 року відділом РАЦС Святошинського РУЮ м. Києва за актовим записом № 746.

Від вказаного шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

14.07.2015 року, пред»явивши даний позов, ОСОБА_4 зазначала, що протягом тривалого часу подружжя спільно не проживає, шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, як відповідачем так і нею створено нові сім»ї з іншими людьми .

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та розірвавши шлюб між нею та відповідачем, суд виходив з того, що сторони з липня 2014 року не проживають, не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства - шлюб існує формально.

Погодившись з рішенням суду в частині розірвання шлюбу, відповідач в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції змінити, а саме : в реченні «З липня 2014 року не проживають, не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства - шлюб існує формально» словосполучення «з липня 2014 року» замінити на слово : «сторони».

При цьому відповідач зазначає, що в суді першої інстанції він погодився на розірвання шлюбу з відповідачем, проте обставина часу припинення спільного проживання, підтримання подружніх стосунків, ведення спільного господарства не досліджувалась і в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували цю обставину.

На даний час в Шевченківському районному суді м. Києва відкрито провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в зв»язку з чим встановлена Святошинським районним судом м. Києва при розгляді позову про розірвання шлюбу обставина часу припинення спільного проживання сторін, яка фактично не доводилась сторонами, не підлягає доказуванню в судовому спорі щодо поділу майна, що порушує його права.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи,прослухавши технічний запис судового засідання суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо встановлення судом часу з якого сторони припинили шлюбні відносини, оскільки до нього суд прийшов без повного і всебічного з»ясування обставин, підтверджених доказами, які б досліджувались в судовому засіданні.

Так дійсно , в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 02 жовтня 2015 року та в якому було ухвалене рішення , на стадії надання пояснень ОСОБА_4 на запитання суду вказала дату припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства - липень 2014 року.

В свою чергу ОСОБА_3 не заперечував проти позову про розірвання шлюбу, який подано в липні 2015 року та в якому позивачем дата припинення шлюбних відносин сторін та ведення спільного господарства зазначена не була, однак при цьому, судом першої інстанції його думка щодо часу припинення шлюбних відносин подружжя та ведення спільного господарства не з»ясовувалась.

Будь-яких доказів сторонами щодо вказаної обставини не надавалось та судом першої інстанції вони не досліджувались.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги суттєвими, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на період припинення шлюбних відносин , ведення спільного господарства та проживання сторін окремо .

Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Як вже зазначалось вище будь-які докази на підтвердження часу припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_3 не подавались.

Отже, зважаючи на межі апеляційної скарги, а також те, що докази щодо часу припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства подружжя не були предметом дослідження в суді першої інстанції, надані до суду апеляційної інстанції докази щодо вказаної обставини дослідженню колегією суддів не підлягають, що відповідатиме правам та інтересам сторін .

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що між сторонами існує спір щодо поділу майна , для вирішення якого період припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства буде мати значення, в зв»язку з чим сторони не позбавлені права довести ті обставини, на які вони посилаються при розгляді вказаної справи .

Керуючись ст.ст.303, 304,307,308,313,314,316,319 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року змінити .

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на висновок суду про припинення подружніх стосунків, ведення спільного господарства та проживання сторін разом з липня 2014 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -