Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/708/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Провадження № 22-ц/778/168/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Маловічко С.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Реєстраційна служба Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому вимагав витребувати з незаконного володіння відповідачів об'єкт нерухомості - господарські приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 в с. Великодубове Вільнянського району Запорізької області, та скасувати витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 18.02.2013 року про реєстрацію права власності на це майно за ОСОБА_3

Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, він з 2010 року є власником нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1, яке придбав у січні 2010 року у ОСОБА_5 Право власності на це майно було визнано за ним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.05.2010 року, на підставі якого він зареєстрував право власності на цей об»єкт нерухомості. У 2011 році відповідач ОСОБА_3 оскаржив це рішення в апеляційному порядку, та воно було скасовано, проте питання про повернення майна ОСОБА_3 вирішено не було. Вважаючи, що в такому разі він є належним власником майна, позивач просив суд про витребування нерухомого майна з незаконного володіння ОСОБА_3 шляхом забов»язання повернути його це майно та скасувати реєстрацію права власності на майно за ОСОБА_3

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В судове засідання 10 березня 2016р. апелянт ОСОБА_2 не з»явився, надавши заяву

про відкладення слухання справи у зв»язку з відрядженнями його представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7, але про поважність причин своєї неявки у судове засідання не зазначає.

Колегія визнала вказане клопотання необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

У відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере учать у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 протягом розгляду справи в суді першої інстанції особисто в судові засідання не з»являвся, скориставшись правом на участь у розгляді справи через представників. Не з»явився позивач у два судові засідання апеляційного суду - 19 січня 2016р. та 16 лютого 2016р., а в подальшому, після передачі справи іншому складу колегії у зв»язку із задоволенням відводу попередньому складу колегії, не з»явився в судове засідання 10 березня 2016р. Жодної поважної причини особисто своєї неявки ОСОБА_2 у заяві не наводить, вказуючи лише, що не може прийняти участь у судовому засіданні.

У вказаній заяві ОСОБА_2 зазначає, що судові повістки в судове засідання 10 березня 2016р. його представникам не були направлені. Проте сам апелянт усупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 295 ЦПК України у своїй апеляційній скарзі не зазначив своїх представників, через яких бажав приймати участь у апеляційному розгляді справі ( а.с. 83). В такому разі ОСОБА_2, будучи повідомленим судовою повістку про судове засідання апеляційного суду, сам мав забезпечити явку своїх представників.

Попри це, судові повістки його представнику ОСОБА_6 апеляційним судом направлялись у кожне судове засідання за вказаною у довіреності адресою, але повертались за спливом терміну зберігання ( а.с. 106, 130). Однак, не отримавши судові повістки, ОСОБА_6, тим не менш, був обізнаний про кожне засідання та другий раз спрямував заяву про відкладення справи у зв»язку з відрядженням до м. Бердянська для підвищення рівня організаційно-партійної роботи Бердянської міської організації партії «Справедливість», про що надав відповідні накази ( а.с. 115-116).

Інший представник ОСОБА_7, на відрядження якої посилається ОСОБА_2 у заяві про відкладення розгляду справи 10 березня 2016р., відповідних документів про своє відрядження не надала.

Зважаючи на вказані обставини, колегія вважає, що підстав для відкладення розгляду справи не мається, тому у відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у судовому засіданні 10 березня 2016р. у відсутності належним чином повідомленого апелянта.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірний об»єкт нерухомості, витребувати який із чужого незаконного володіння відповідача просить позивач, належить на праві власності, тобто на законних підставах, ОСОБА_3, в той час як рішення суду, на підставі якого цей об»єкт нерухомості деякий час знаходився у володінні позивача, скасовано, тому у позивача не мається будь-яких правових підстав на теперішній час для витребування майна та скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на це майно.

З такими висновками суду погоджується колегія, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.05.2010р. ОСОБА_2 набув права власності на об»єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та зареєстрував своє право власності у відповідності до чинного на той час законодавства ( а.с. 5, 10).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07 лютого 2011р. вказане рішення місцевого суду скасовано та в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання «домашньої угоди» купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на вказаний об»єкт нерухомості відмовлено ( а.с. 13-14).

На теперішній час право власності на спірний об»єкт нерухомості зареєстровано з 18.02.2013р. за ОСОБА_3 ( а.с. 6).

ОСОБА_2 заявлено позов про витребування цієї нерухомості з тих підстав, що при постановленні рішення апеляційним судом від 07 лютого 2011р. про відмову в його позові про визнання права власності на спірний об»єкт нерухомості не вирішувалося питання про поворот виконання, а відтак спірне майно має знаходитись у нього, а не у ОСОБА_3

Проте, ці доводи суд вважав неспроможними та колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, у відповідності до вимог ст. 387 ЦК України право на витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, належить власнику майна.

Станом на момент звернення до суду з позовом 16.02.2015р. ОСОБА_2 не є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке з 18.02.2013р. зареєстровано за ОСОБА_3, тому не може ставити питання про його витребування від власника та скасування державної реєстрації.

Посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що ОСОБА_3 незаконно зареєстрував спірне майно за собою, не грунтуються на матеріалах справи, з яких вбачається, що відповідач зареєстрував право власності на спірний об»єкт нерухомості ще 07.04.2003р., як придбаний на біржовому аукціоні за угодою ( а.с. 44, 45).

А рішеннями апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2010р. та від 07.02.2011р. встановлено, що прості письмові договори купівлі-продажу спірного об»єкта нерухомості від 19.10.2006р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та від 18.01.2010р. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є такими, що неукладені, а відтак не породжували прав для обов»язків для сторін.

Тому 18.02.2013р. було поновлено реєстрацію права власності на об»єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3

Відповідно до вимог ч. 3 статті 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається також на порушення судом норм процесуального права, які виразились в тому, що 13.10.2015р. суд не надав можливість представнику ОСОБА_6 ознайомитись з матеріалами справи.

Так, дійсно згідно з довіреністю від 12.10.2015р. ОСОБА_2 надав повноваження для представництва його інтересів в суді другому представнику ОСОБА_6, який з»явився до чергового призначеного у цій справі судового засідання 13.10.2015р. та прохав відкласти розгляд справи для ознайомлення з матеріалами справи, але це клопотання було залишено судом без задоволення.

Проте з матеріалів справи вбачається, що у справі протягом її розгляду з дня відкриття провадження у справі 23.02.2015р. приймав участь інший представник - ОСОБА_7, який користувався усіма правами, передбаченими ст. 27 ЦПК України. А тому вступ у справу другого представника позивача ОСОБА_6 одночасно з продовженням повноважень попереднього в особі ОСОБА_7 не є підставою для відкладення справи для його ознайомлення з матеріалами справи, з якими сторони та їх представники мають право ознайомлюватись завчасно, а не в день судового засідання.

Крім того, докази у справу в копіях залучались лише позивачем, який зобов»язаний був ознайомити з ними нового представника ОСОБА_6

Отже, на думку колегії, вказані обставини не є порушенням норм процесуального права, які призвели до її неправильного вирішення, тому не беруться колегією до уваги як такі, що правильних висновків суду щодо суті вирішених правовідносин не спростовують.

Беручи до уваги все вищевикладене, колегія у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу та залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.