Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 415/2542/15-ц
Провадження № 22ц/782/794/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» травня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Оробцової Р.І., Украінцевої Л.Д.,

за участю секретаря Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргуПАТ «ЗЛАТОБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

23 квітня 2015 року ПАТ «ЗЛАТОБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства «Снабтехмонтаж», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав - пласт» про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 06 грудня 2013 року між АТ «Златобанк» та ПП «Снабтехмонтаж» було укладено кредитний договір №307/19/13 -KLMVза умовами якого, банк надав ПП «Снабтехмонтаж» кредитні кошти з максимальним лімітом заборгованості в 1 000 000 доларів США. Кінцева дата повернення не пізніше 05 грудня 2014 року включно, зі сплатою 24,0% процентів річних у гривні та 13% процентів річних за користування кредитними коштами у доларах США. Додатковою угодою до кредитного договору від 05.12.2014 року сторонами було погоджено та змінено максимальний Ліміт заборгованості за Кредитною лінією - 234 000,00 дол. США та кінцеву дату повернення Кредиту до 04 грудня 2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 грудня 2013 року АТ «Златобанк» уклав з:

- ОСОБА_2 договір поруки №307/19/13 - KLMV|P -1,

- ОСОБА_3 договір поруки №307/19/13 - KLMV|P -2,

- ОСОБА_4 договір поруки №307/19/13 - KLMV|P -3,

- Товариством з обмеженою відповідальністю «Сав - пласт» договір поруки №307/19/13 - KLMV|P -4, згідно з якими поручились перед банком за виконання ПП «Снабтехмонтаж» зобов'язань за кредитним договором. Договорами про внесення змін до договорів поруки від 05.12. 2014 року було змінено максимальний Ліміт заборгованості за Кредитною лінією - 234 000,00 дол. США та кінцеву дату повернення Кредиту не пізніше 04 грудня 2015 року.

Відповідач ПП «Снабтехмонтаж» взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, чим порушив умови кредитного договору у зв'язку з чим станом на 07.04.2015 року виникла заборгованість, тому позивач просив суд, стягнути з ПП «Снабтехмонтаж», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав - пласт» на користь Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» заборгованість за кредитним договором №307/19/13 -KLMV від 06.12.2013 року, яка складається з:

-заборгованості за основним боргом в сумі 234 000,00 дол. США ;

-заборгованості за процентами в сумі 10 731,50 дол. США;

-заборгованості по сплаті пені в сумі 13 854,87 гривень;

-штрафу за неналежне виконання зобов'язань в сумі 5 000,00 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 24 вересня 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до приватного підприємтсва «Снабтехмонтаж», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав - пласт» про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив суд, скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 26 травня 2016 року, рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 вересня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до Приватного підприємства «Снабтехмонтаж» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав - пласт» про стягнення заборгованості за кредитним договором №307/19/13 -KLMV від 06.12.2013 року скасовано, провадження в цій частині закрито.

Таким чином, предметом розгляду даної справи в апеляційній інстанції, є вимоги позивача Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи осіб які беруть участь справі, дослідивши письмові матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 213, ст.214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд у числі інших вирішує також питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Встановивши порушення відповідачами договірних зобов'язань з повернення кредиту, сплати процентів за його користування у встановлені договором строки, встановивши розмір заборгованості, яка станом на 07.04.2015 року склала 5 738 345,52 гривень, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в частині стягнення заборгованості за основним боргом - 234 000 доларів США та заборгованості по процентам - 10 731,5 доларів США, виходячи з того, що позивач не скористався своїм правом передбаченим п.п.3.1.2.1., п.п.3.1.2.2. і 3.1.2.4 кожного із договорів поруки на договірне списання, шляхом оформлення меморіального ордеру на списання будь - яких коштів у межах суми боргу з будь - яких рахунків поручителів у національній та іноземній валюті та самостійно списувати з будь - якого поточного рахунку поручителя грошові кошти для погашення заборгованості, і не вжив заходів списання коштів з рахунків відповідача ОСОБА_3 що є порушенням засад добросовісності і розумності зобов'язання.

Таких висновків, суд першої інстанції дійшов помилково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06 грудня 2013 року між АТ «Златобанк» та ПП «Снабтехмонтаж» було укладено кредитний договір №307/19/13 -KLMV кредитної лінії у розмірі 1 000 000, 00 доларів США за умовами якого, банк надав ПП «Снабтехмонтаж» кредитні кошти зі сплатою 24,0% процентів річних у гривні та 13% процентів річних за користування кредитними коштами у доларах США (а.с.10-21). Додатковою угодою від 05.12.2014 року до кредитного договору було погоджено та передбачено, що максимальний Ліміт заборгованості за Кредитною лінією становить 234 000,00 дол. США. Кінцева дата повернення Кредиту 04 грудня 2015 року включно.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 06 грудня 2013 року АТ «Златобанк» уклало окремі договори поруки з відповідачем ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_4; ТОВ «Сав - пласт» !!! та 05 грудня 2013 року уклало договори про внесення змін до вказаних договорів від 06 грудня 2013 року за якими змінено максимальний ліміт заборгованості у розмірі 234 000,00 доларів США, також змінено кінцеву дату повернення кредитних коштів не пізніше 04.12.2015 року (включно).

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідачами зобов'язання не виконувались, в результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 5 757 200, 39 гривень, яка згідно розрахунку станом на 07.04.2015 року складається з заборгованості за основним боргом в сумі 234 000,00 дол. США; заборгованості за процентами в сумі 10 731,50 дол. США; заборгованості по сплаті пені в сумі 13 854,87 гривень; штрафу за неналежне виконання зобов'язань в сумі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Так, п. 3.1.2. кожного з договорів поруки укладених між банком та відповідачами ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_4, визначено, що кредитор має право на договірне списання коштів з рахунку поручителя для виконання боргових зобов'язань та зобов'язань поручителя по цьому договору в повному обсязі чи в їх частині на розсуд кредитора в момент виникнення випадків невиконання умов. Порядок реалізації права банку по списанню коштів, визначено сторонами у п. п. 3.1.2.1.,3.1.2.2.,3.1.2.3., 3.1.2.4.3.1.2.5.,3.1.2.6.

Отже, банк наділений договірним правом списання грошових коштів з будь - якого рахунку поручителів, проте використання такого права не є обов'язковим на відміну від зобов'язань, які взяв на себе позичальник.

Вказані обставини суд першої інстанції не взяв до уваги, та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову у вказаній вище частині вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 3 статті 554 ЦК України встановлено, що солідарно перед кредитором відповідають лише ті особи, які спільно дали поруку. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

Відповідно до п.1. 2 кожного договору поруки, поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і боржник, в такому ж порядку та строки, що і боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь якого окремо. Боржник та поручитель залишаються зобов'язаними доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі.

Отже, з кожним поручителем було укладено окремий договір поруки, вони не є солідарними боржниками між собою. Кожен з них несе солідарну відповідальність тільки з боржником. Вказаний правовий висновок міститься у Постановах Верховного Суду України №6-35цс15 від 11 березня 2015 року, №6-745цс15 від 1 липня 2015 року, № 6-1348цс15 від 30 вересня 2015 року та №6-511цс15 від 11 листопада 2015 року, прийнятими відповідно до вимог ст.355 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заборгованість за основним боргом в сумі 234 000,00 доларів США та заборгованість за процентами в розмірі 10 731, 50 доларів США за вказаним вище договором підлягає стягненню окремо з кожного поручителя.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті пені і штрафу за неналежне виконання зобов'язань в розмірі 13 854, 87 гривень та 5 000 гривень, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні в цій частині позову, оскільки на території Луганської області проводиться антитерористична операція, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» в частині заборони нарахування штрафів та пені.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції у вказаній частині слід залишити без змін.

Доводиапелянта про те, що пеню та штраф було нараховане не на основну суму заборгованості, а на заборгованість по сплаті відсотків, спростовуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідачів ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_4, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1335, 58 гривень з кожного, із розрахунку (6164773,8 х4019 :6183628,6= 4006,75:3 =1335, 58 гривень.

З урахуванням зазначених обставин, переглянувши рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні із скасуванням зазначеної частини рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «ЗЛАТОБАНК» в особі уповноваженої особи Фондугарантування вкладів фізичних осіб, задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 вересня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №307/19/13 -KLMV від 06.12.2013 року скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №307/19/13 -KLMV від 06.12.2013 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» заборгованість за кредитним договором №307/19/13 -KLMV від 06.12.2013 року за основним боргом в сумі 234 000,00 доларів США (двісті тридцять чотири тисячі), заборгованість за процентами в сумі 10 731,50 доларів США (десять тисяч сімсот тридцять один, п'ятдесят).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» заборгованість за кредитним договором №307/19/13 -KLMV від 06.12.2013 року за основним боргом в сумі 234 000,00 доларів США(двісті тридцять чотири тисячі), заборгованість за процентами в сумі 10 731,50 доларів США(десять тисяч сімсот тридцять один, п'ятдесят).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» заборгованість за кредитним договором №307/19/13 -KLMV від 06.12.2013 року за основним боргом в сумі 234 000,00 доларів США(двісті тридцять чотири тисячі), заборгованість за процентами в сумі 10 731,50 доларів США(десять тисяч сімсот тридцять один, п'ятдесят).

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1335, 58 гривень з кожного.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: