ЄУН № 389/480/16-ц
Провадження № 2-з/389/5/16
УХВАЛА

16 березня 2016 року Суддя Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор-Плюс», треті особи ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_2 про визнання припиненим договору про відступлення прав за іпотечними договорами. Вказала, що 29.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань за яким наступного дня між банком та ОСОБА_1 укладено два договори іпотеки, за якими в іпотеку банку передано належні позивачу нежитлові приміщення розташовані в м. Знамянка по вул. Жовтневій, 12-Е та по вул. Жовтневій, 12-Є.

В свою чергу, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відступив фактору права вимоги заборгованості в тому числі за вказаним вище кредитним договором. Також між цими ж сторонами укладено договір про відступлення права вимоги за відповідними іпотечними договорами.

В подальшому, того ж таки 28.11.2012 року аналогічні угоди укладено вже між ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи».

28.11.2012 року ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» як і ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснено повні розрахунки за відповідними договорами факторингу, відтак право вимоги за кредитним договором та іпотечними договорами відповідно перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи».

Таким чином позивач просить визнати припиненим з 28.11.2012 року договір про передачу прав за іпотечними договорами, укладений 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» в частині відступлення прав за іпотечними договорами від 30.10.2007 року укладеними між банком та ОСОБА_1

Судове засідання у справі призначено на 17.03.2016 року 09.30 год.

16.03.2016 року ОСОБА_1 до суду подано заяву про забезпечення даного позову шляхом зупинення реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів нежитлових приміщень переданих нею в іпотеку.

З доданих до заяви листів ДП «Сетам» вбачається, що проведення електронних торгів призначено на 29.03.-31.03.2016 року. Повідомлення здійснено на адресу ОСОБА_1, ТОВ «ФК «Вектор-Плюс», а також ВДВС Знамянського МРУЮ.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.10 ЦПК України), обовязки доказування і подання доказів покладаються на сторони (ст.60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Для прийняття рішення про забезпечення позову на даному етапі суду недостатньо матеріалів, які додано позивачем до позову та даної заяви. Сама по собі заява про забезпечення позову також належним чином не обґрунтована. Суду залишається лише здогадуватись про наявність рішення суду ухваленого на користь ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» про звернення стягнення на майно передане в іпотеку або можливо виконавчого напису нотаріуса. Таким чином зясувати обставини передачі спірних нежитлових приміщень для реалізації видається можливим лише шляхом припущень, що є недопустимим.

Крім того, не зрозумілою залишається подальша доля договорів факторингу та відступлення права вимоги за іпотечними договорами, за якими судячи зі змісту позову ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» передало відповідні права ТОВ «Кредитні ініціативи» (копії договорів до позову додано не в повному обсязі і без додатків з переліком переданих прав вимоги). Відтак, наразі залишається до кінця не зрозумілим статус ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» у виконавчому провадженні.

З доданих до позову копій рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій вбачається, що спір щодо визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечними договорами, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» вже був предметом розгляду, за наслідками якого у задоволенні відповідного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за №9).

Наведене свідчить, що в межах заяви про забезпечення позову, наданих доказів, дана заява наразі задоволена бути не може, що зрештою не перешкоджає позивачу повторно звернутися із заявою про забезпечення позову, оскільки забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції у пятиденний строк з дня отримання її копії.

Суддя Г.В. Берднікова