У х в а л а

іменем україни

30 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про припинення права власності на Ѕ частини квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року розірвано шлюб між нею та ОСОБА_5, який було зареєстровано 12 грудня 1992 року. Зазначеним рішенням суду також визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 та визнано за нею і ОСОБА_5 право власності по Ѕ частині цієї квартири.

У серпні 2014 року їй стало відомо про продаж 28 серпня 2013 року ОСОБА_5 спірної квартири ОСОБА_6 Посилаючись на те, що зазначена квартира є спільним сумісним майном подружжя, а зазначений договір купівлі-продажу було укладено ОСОБА_5 без її згоди, просила визнати його недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4, мотивуючи його тим, що на час ухвалення рішення апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року, яким залишене без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року в частині визнання права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 у м. Києві за ОСОБА_5, спірна квартира вже була відчужена йому останнім за договором купівлі-продажу від 28 серпня 2013 року.

У зв'язку з цим право власності ОСОБА_5 на Ѕ частини спірної квартири припинилося шляхом укладання договору купівлі-продажу, і, відповідно, право власності на цю частину квартири виникло у нього. Посилаючись на наведене, просив припинити право власності ОСОБА_5 на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на Ѕ частини цієї квартири.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 28 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1315.

В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасуватиухвалу апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, врахувавши висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року, правильно виходив з того, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Враховуючи, що оскаржуваним рішенням не порушено права ОСОБА_8, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про закриття апеляційного провадження у справі.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

М.К. Гримич