Номер провадження: 22-ц/785/4720/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Сегеди С.М., Журавльова О.Г.,

з участю секретаря судового засідання Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» ОСОБА_4 на заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.02.2016 року,

встановила:

20.11.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за кредитним договором № 515 MBD від 20.09.2006 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 18.09.2007 року. Однак, у порушення умов договору свої зобов'язання відповідач належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 01.09.2015 року виникла заборгованість у розмірі 16 471,82 грн. Оскільки частина заборгованості у сумі 2768,53 грн. була присуджена до стягнення за рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.06.2009 року, залишок заборгованості, які просить стягнути позивач, становить 13 703,29 грн.

Заочним рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.02.2016 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що оскільки ухвалене судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то строк договору закінчився й зобовязання припинено, нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, адже правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобовязання відповідачем не виконано, що не позбавляє позивача нараховувати заборгованість за процентами по кредиту та неустойки за порушення умов зобовязання згідно договору та отримання таких сум. Також ОСОБА_4 вказує на те, що наявність рішення суду, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених кредитним договором, тому суд першої інстанції не мав підстав для відмови у отриманні сум, передбачених умовами договору за інші періоди, як відповідальність за невиконання грошового зобовязання.

Крім того зазначила, що міськрайонним судом не враховано те, що рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2009 року стягнуто з відповідача заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом та пеню за даним кредитним договором за період з 20.09.2006 року по 25.10.2007 року, тоді як предметом даного позову було стягнення заборгованості по процентам за користуванням кредитом та пені за період з 26.10.2007 року по 01.09.2015 року.

Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався, зокрема ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України та виходив з того, що рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2009 року стягнуто з відповідача заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом та пеню за даним кредитним договором, тому дійшов висновку, що з ухваленням вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків.

Однак з таким висновком погодитись не можна у звязку з тим, що він не відповідає обставинам справи, зроблений з неправильним застосуванням матеріального права. У звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Ухвалюючи власне рішення колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що згідно укладеного договору № 515 MBD від 20.09.2006 року відповідач ОСОБА_3 20.09.2006 року отримала кредит у розмірі 10000,00 грн., на термін до 18.09.2007 року.

Згідно умов укладеного договору Договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно Умов.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

У звязку з невиконанням умов кредитного договору позивач звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості з відповідачки.

25.09.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом ухвалено рішення, згідно якого позовні вимоги позивач задоволені та стягнуто солідарно з відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 2768,53 грн. та судовий збір у розмірі 362,34 грн. Рішення не оскаржено та набрало законної сили.

В матеріалах справи відсутні докази, щодо виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 25.06.2009 року про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 2768,53 грн. та судового збору у розмірі 362,34 грн. на теперішній час.

Згідно позовної заяви відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконала та станом на 01.09.2015 року має заборгованість у розмірі 16471,82 грн., яка складається з: 2320,08 грн. заборгованість за кредитом; 6056,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 8094,81 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2768,53 грн., яка була стягнута відповідно до рішення суду від 25.06.2009 року, різниця становить 13703,29 грн. Сума до стягнення заборгованості становить 13703,29 грн.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості по процентам за користуванням кредитом та пені за період з 26.10.2007 року по 01.09.2015 року, а не період з 20.09.2006 року по 25.10.2007 року, що вирішено рішенням Білгород-Дністровським міськрайонним суду Одеської області від 25.09.2009 року.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Такий висновок кореспондується з правовим висновком Верховного Суду України, який висловлений у справі №6-1252/цс16.

Оскільки судове рішення Білгород-Дністровського міськрайонним суду Одеської області від 25.09.2009 року боржник не виконав, відповідно до вимог зазначених норм матеріального права та кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

Отже позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.02.2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» (, рах. №311, МФО №305299) заборгованість за кредитним договором № 515 MBD від 20.09.2006 року у розмірі 13 703,29 грн. та судовий збір у розмірі 2557,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_6