Справа № 715/2132/15-ц
Провадження № 2/715/16/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі судді Григорчака Ю.П.

секретаря судового засідання Ткач О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 24.06.2013 року в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області померла її мати ОСОБА_5. Незадовго до її смерті остання виявила бажання, щоб вона ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишилися проживати у її будинку. Заповіту ОСОБА_5 не складала. Наданий відповідачем ОСОБА_4 заповіт від імені ОСОБА_5 не міг бути складений нею, оскільки підпис, що міститься в цьому документі, належить не покійній ОСОБА_5, а іншій особі. Крім того, в тексті документу невірно вказано місце проживання заповідача ОСОБА_5, а саме с. Кут Глибоцького району Чернівецької області. Зважаючи на викладене, просить суд визнати недійсним заповіт, посвідчений від імені ОСОБА_5 від 08.10.2009 року .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та пояснив суду, що заповіт був складений особисто ОСОБА_5 Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він проживав у будинку покійної ОСОБА_5 з дитинства та до її смерті, був там прописаний. Йому не відомо про те, що ОСОБА_5 складала заповіт на користь ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що за життя ОСОБА_5Г йому говорила про те, що заповіт вона не складала. Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Луковиця по вул. Головній, 103 в Глибоцькому районі Чернівецької області добудовували всі разом.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що її двоюрідні брати, сестри та її вітчим проживали у будинку покійної бабусі. Будинок був старий, а тому його добудовували, проводили ремонт.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він ОСОБА_4 знає з дитинства. ОСОБА_4 разом із своєю дружиною побудували нову стайню та добудували кухню до будинку.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона була присутня при тому, коли покійна ОСОБА_5 заповідала все своє майно її дочці. Її дочка та ОСОБА_4 все біля будинку перебудовували, добудовували та робили ремонти у будинку.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що у позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-МИ №123415 ОСОБА_5 померла 24.08.2013 року в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області.

Згідно заповіту від 08.10.2009 року, посвідченого секретарем виконкому Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_5 все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, заповіла ОСОБА_4.

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи №484-К від 13.04.2016 року підписи від імені ОСОБА_5 в двох оригіналах заповіту від 08.10.2009 року виконані, ймовірно, ОСОБА_5.

Ст. 204 Цивільного кодексу України вказує на те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 вказаної статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Ч. 1 ст. 60 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем ОСОБА_1 в ході розгляду справи судом не було надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині визнання заповіту ОСОБА_5 недійсним. Посилання позивача на невірне зазначення в заповіті місця проживання заповідача не можуть слугувати підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним.

На підставі викладеного 204, 215, 1233, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя