З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
24 лютого 2016 р. м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Морозова В.В.
при секретарі Швидкій І.О.
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою керівника ОСОБА_2 місцевої прокуратури до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_2 районного управління юстиції про визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва та скасування рішення,-
Керівник ОСОБА_2 місцевої прокуратури (Згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII правонаступником прокуратури Черкаського району стала ОСОБА_2 місцева прокуратура) звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючі позовні вимоги тим, що розпорядженням першого заступника голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 12 лютого 2014 року №25 надано дозвіл 50 громадянам, в тому числі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на розробку проектів із землеустрою щодо оформлення права власності на земельні ділянки, які розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту, для ведення індивідуального дачного будівництва.
На підставі розпорядження першого заступника голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року №28 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га. в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області. Вказаним розпорядженням для масиву земельних ділянок, серед яких є і спірні, визначено вид угідь «піски» та віднесено до земель загального користування.
Відповідно до розпорядження першого заступника голови державної адміністрації про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність № 63 від 17.03.2014 року, затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 47 громадянам для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту, та передано земельні ділянки у власність 47 громадянам, в т.ч. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішенням реєстраційної служби ОСОБА_2 РУЮ Черкаської області про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК №928184 від 24 березня 2014 року, ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК №928175 від 20 березня 2014 року, ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК №928179 від 24 березня 2014 року.
Позивач вказує, що ОСОБА_2 РДА порушено порядок встановлення цільового призначення земельної ділянки, оскільки в силу вимог ст. 58 Водного кодексу України землі, зайняті водосховищами, мають бути віднесені до категорії земель водного фонду.
Передана у власність під забудову спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги р. Вільшанка.
Затвердження проекту та передача у приватну власність земельних ділянок порушує вимоги Земельного та Водного кодексів України в частині неможливості перебування таких земель у приватній власності та неможливості здійснення їх забудови. Згідно п.«а» ч.1 ст.21 Земельного Кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.
При затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам для індивідуального дачного будівництва, ОСОБА_2 районною державною адміністрацією порушено вимоги ч.2 ст. 186-1 ЗК України щодо необхідності погодження проекту відведення відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури ОСОБА_2 РДА.
Позивач вказує, що детальний план території Будищанської сільської ради Черкаського району, на якій розміщена спірна ділянка, або інший вид містобудівної документації у встановленому законодавством порядку не розроблявся та не затверджувався.
ОСОБА_2 РДА не було дотримано вимог щодо необхідності погодження проекту землеустрою природоохоронним органом та вжиття ним заходів до збереження території, на якій має бути встановлено прибережну захисну смугу, як і не дотримано вимоги про необхідність отримання висновку щодо погодження проекту відведення земельних ділянок водного фонду.
Недотримання законодавчої вимоги щодо отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації перед прийняттям рішення про затвердження проекту відведення земельних ділянок прямо порушує загальний порядок безоплатної передачі у власність земельних ділянок для здійснення індивідуального дачного будівництва.
Враховуючи вищевказані порушення вимог земельного законодавства при виданні першим заступником голови ОСОБА_2 РДА оскаржуваного розпорядження, позивач просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі та визнати незаконним і скасувати розпорядження першого заступника голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 17 березня 2014 року №63 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність», в частині передачі у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельних ділянокплощею по 0,10 га кожна, розташованих в адміністративних межах Будищанськоїсільської ради за межами населеного пункту.
Визнати недійсним свідоцтва на право власності на земельні ділянки, площею 0,10 га кожна: серії САК №928184 від 24 березня 2014 року, на імя ОСОБА_3; серії САК №928175 від 20 березня 2014 року, на імя ОСОБА_4; серії САК №928179 від 24 березня 2014 року, на імя ОСОБА_5.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив його задоволити.
Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про час, дату і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, а тому зі згоди позивача суд у відповідності зі ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розпорядженням першого заступника голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 12 лютого 2014 року №25 надано дозвіл 50 громадянам, в тому числі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на розробку проектів із землеустрою щодо оформлення права власності на земельні ділянки, які розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту, для ведення індивідуального дачного будівництва. На підставі розпорядження першого заступника голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року №28 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га. в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області. Вказаним розпорядженням для масиву земельних ділянок, серед яких і спірні, визначено вид угідь «піски» та віднесено до земель загального користування.
Оскаржуваним розпорядженням першого заступника голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 17 березня 2014 року №63 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 4,7 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області та безоплатно передано у власність земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва 47 громадянам, в тому числі і ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які в подальшому зареєстрували своє право власності на спірні земельні ділянки.
Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка загальною площею 12,5166 га, на якій розташовані і ділянки, передані відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, належить до виду угідь - «піски», згідно розпорядження № 28 від 13 лютого 2014 року виданого ЧРДА. Зі змісту матеріалів затвердженої технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вбачається, що земельна ділянка перед виданням першого заступника голови ОСОБА_2 РДА відповідного розпорядження належала до земель загального користування, зайнятих штучними водосховищами, чагарниками.
ч. 1 статті 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
п.1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого розпорядженням Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням райдержадміністрацій за межами населених пунктів.
Таким чином, за результатами проведеної інвентаризації, якою встановлено вид угідь спірної земельної ділянки, встановлення цільового призначення земельної ділянки мав би здійснювати орган державної влади відповідно до наданих Земельним кодексом повноважень.
Згідно п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. Однак суд констатує, що вказаної процедури дотримано не було, так як в технічній документації відсутні всі необхідні погодження, про що свідчать відповіді на запити прокурора від відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури та від управління містобудування та архітектури, ОСОБА_2 обласного управління водних ресурсів, а тому суд вважає неможливим віднесення спірної земельної ділянки до виду угідь «піски».
Крім цього, як вбачається з довідки ДП «ОСОБА_2 інститут землеюстрою» №200 від 18.03.2015 року та графічного відображення до неї, земельні ділянки, що виділені громадянам відповідно до розпорядження ЧРДА №63 від 17 березня 2014 року в тому числі і земельні ділянки відповідачів знаходяться в прибережній захисній смузі р. Вільшанка.
Так, відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води для малих річок шириною 25 метрів.
Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.
У відповідності сг. 61 Земельного кодексу України заборонено здійснювати будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах.
Згідно з ст. 88 Водного кодексу України землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.
Земельні ділянки, передані у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, знаходяться в межах прибережної смуги р. Вільшанка і длявстановлення зазначеної обставини було здійснено всі необхідні обміри та визначено фактичну відстань земельних ділянок від урізу води р. Вільшанка.
Відповідно до протоколу засідання міжвідомчої комісії з питань погодження допустимих рівнів в придамбових водоймах насосних станцій, що захищають від підтоплення землі та населені пункти Черкаської області в зоні впливу Кременчуцького водосховища від 20.12.2013 року мінімальний рівень води, встановлений на позначці 79,2 мБС.
В період розробки проекту із землеустрою щодо відведення спірних ділянок (період із 12 лютого 2014 року по 21 березня 2014 року) рівні води в р. Вільшанка були вищими аніж мінімально допустимий, що підтверджується листом ОСОБА_2 регіонального управління водних ресурсів від 23.03.2015 року № 192/11 (мінімальний рівень води в р. Вільшанка в районі Вільшанської насосної станції протягом зазначеного періоду становив 79,52 мБс).
Станом на момент здійснення відповідних вимірів рівень водності в річці відповідав мінімально допустимому, щонадало змогу надати достовірні відомості.
Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 58 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.
Як вбачається з матеріалів справи та відповідної технічної документації, землі які входять до прибережних захисних смуг є землями водного фонду, а тому зміна їх цільового призначення та передача у власність громадянам не допускається, зазначена правова позиція також міститься в ухвалі Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6- 16цс14.
Так, відповідно до правової позиції, згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.
За змістом ч. 1, 2 ст. 3, ст. 4 ВК України, п. "а" ч. 1 ст. 58, ч. ч. 1 ст. 59, ст. 60, ч. 1 ст. 84 ЗК України, у редакціях на час виникнення правовідносин, землі під водними об'єктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.
За системним аналізом законодавства на час виникнення правовідносин, відповідно до положень ст. 88 ВК України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року N 486 (далі - Постанова № 486), Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року (далі - Наказ № 434), розмір та межі прибережних захисних смуг встановлювались за проектами землеустрою (термін та зміст за ст. 50 - 54 Закону України "Про землеустрій"), а населених пунктів - відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови. При наданні у користування земельних ділянок навколо зазначених та інших водних об'єктів, мали врахуватися ці положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а у разі відсутності землевпорядної документації (документації з землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів мало бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови № 486 з урахуванням конкретної ситуації.
Таким чином затвердження проекту та передача земельної ділянки у власність громадянам порушує вимоги земельного та водного законодавства в частині перебування таких земель у приватній власності та їх забудови, що є однією з самостійних підстав для визнання незаконним та скасування відповідного рішення.
Крім цього, в порушення вимог ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України в проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок відсутній висновок про його погодження або відмову в погодженні відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури ОСОБА_2 районної державної адміністрації.
Водночас, вказаною нормою передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається на погодження до структурних підрозділів районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури з питань містобудування та архітектури.
Згідно листа відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури ОСОБА_2 РДА від 14.07.2014 року № 86 щодо надання інформації про наявність планувальних рішень, котрі передбачають здійснення індивідуального дачного будівництва на території Будищенської сільської ради за межами населеного пункту - документів із планувальних рішень за межами населеного пункту району не існувало і не існує наразі.
Дачний будинок - будинок, який використовується протягом року з метою позаміського відпочинку (визначення наведене в Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95).
Відповідно до п.п.3,7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об'єктів.
ч. 1 ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі-Закон) встановлює, що об'єктами містобудування на державному та регіональному рівнях є планувальна організація території, система розселення, система взаємопов'язаного комплексного розміщення основних об'єктів промисловості, транспорту, інженерної та соціальної інфраструктури, функціональне зонування території України, її частин (груп областей), території Автономної Республіки Крим, областей, адміністративних районів. Об'єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об'ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об'єктів будівництва. За межами населеного пункту об'єкти містобудування визначаються відповідно до меж приміських зон, а також функціональних зон згідно містобудівної документації на регіональному рівні.
Тобто дачний будинок є обєктом нерухомості, що передбачає необхідність його будівництва та попереднього планування такого будівництва. За таких обставин, необхідним було погодження на відведення спірної ділянки відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури ОСОБА_2 РДА, що, в свою чергу, повязано із відповідністю самого проекту відведення вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
ОСОБА_2 РДА всупереч вимогам ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України не погоджено з відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури ОСОБА_2 районної державної адміністрації проект відведення земельних ділянок.
Згідно ч.2 ст.19 Закону детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів. Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації. Відповідно ч.3,4 вказаної статті на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід'ємною частиною детального плану території; Детальний план території визначає: принципи планувально-просторової організації забудови; червоні лінії та лінії регулювання забудови; функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; черговість та обсяги інженерної підготовки території; систему інженерних мереж; порядок організації транспортного і пішохідного руху; порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об'єктів.
ч. 3 ст. 25 Закону передбачає, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, за межами населених пунктів встановлюється відповідними районними державними адміністраціями, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Севастопольською міською державними адміністраціями.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону у разі відсутності детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.
Враховуючи зазначені норми Закону, надання земельних ділянок у приватну власність громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту має передбачатись детальним планом території, що, в свою чергу, має узгоджуватись зі схемою планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів, яка на момент видання розпорядження, що оскаржуються, не розроблялась і не затверджувалась
У відповідності до п.6 Перехідних положень Закону до 1 січня 2015 року рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, приймають уповноважені органи містобудування та архітектури з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку.
Вказаною нормою законодавець надав термін для розробки і затвердження детальних планів відповідних територій. В такому випадку, як вбачається із норми, відведення ділянок має узгоджуватись із попередніми планувальними рішеннями, що передбачають при цьому можливість забудови відповідних ділянок.
Однак, будь-які розроблені та затверджені планувальні рішення, що передбачають відведення та забудову території Будищенської сільської ради за межами населеного пункту для потреб індивідуального дачного будівництва, відсутні, що підтверджується листами управління архітектури та містобудування ОСОБА_2 ОДА та відділу регіонального розвитку, архітектури та містобудування ОСОБА_2 РДА, які містяться в матеріалах справи.
І як наслідок знаходження даних земельних ділянок в межах прибережної захисної смуги, при розробці проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність за рахунок земель які знаходяться в межах прибережної захисної смуги необхідна наявність висновку Департаменту екології та природних ресурсів ОСОБА_2 обласної державної адміністрації.
Дана вимога узгоджується з ч.1 ст. 186-1 Земельного кодексу України, відповідно до якої проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 №434, яким зареєстровано «Порядок погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок» головною метою погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок є забезпечення дотримання вимог природоохоронного законодавства при набутті чи припиненні прав власників землі та землекористувачів на землю та сприяння формуванню екомережі.
У разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.
Таким чином, законодавством передбачений механізм захисту від можливого шкідливого впливу на водні об'єкти з точки зору забезпечення збереження в комунальній або державній власності територій прибережних захисних смуг, межі яких не встановлені відповідними проектами із землеустрою. При цьому, варто зазначити, що прибережні захисні смуги встановлюються в силу самих положень закону (ipsoiure) і процедури відведення не вимагають (правова позиція щодо помилковості висновку про відсутність прибережної смуги за відсутності факту встановлення 11 за проектом землеустрою щодо її відведення та винесення смуги в натурі наведена Верховним Судом України в ухвалі від 21 травня 2014 року у справі №6-16цс14та Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 15 травня 2013 року в справі №К/9991/2280/1 1, від 27 листопада 2012 року у справі №К/9991/5237/12 ).
Вимоги щодо необхідності погодження проекту землеустрою природоохоронним органом та вжиття ним заходів до збереження території, на якій має бути встановлено прибережну захисну смугу, дотримано не було.
Грубим порушенням є і затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких встановлено як землі рекреаційного призначення, до отримання позитивного висновку державної експертизиземлевпорядної документації.
Так, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначено, що обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок рекреаційного призначення. ч 2 та 5 ст.35 вказаного Закону встановлено, що висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки; реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.
Вказані вимоги встановлені і Земельним кодексом України, зокрема, ч. 9 ст. 118 якого передбачає, що в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом орган місцевого самоврядування або державної влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до наданих законом повноважень, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність виключно після отримання позитивного висновку такої експертизи.
Обов'язок щодо подання проекту для надання висновку експертизи встановлений ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, якою передбачено, що у разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.
Як зазначалось вище відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст.58 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.
Весь масив земельних ділянок площею 12,5166 га, на якій розташовані і ділянки, передані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перед виданням оскаржуваного розпорядження включав землі водного фонду.
Згідно з приписами ч. 3 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягав також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.
Згідно листа ОСОБА_2 обласного управління водних ресурсів від 02.04.2015 року, проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва, розташованих в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту (затверджений розпорядження першого заступника голови ОСОБА_2 РДА № 63) на розгляд не надходив.
Таким чином за наявності грубих та істотних порушень вимог закону при винесенні ОСОБА_2 РДА оспорюваного розпорядження №63 від 17 березня 2014 року, позовні вимоги прокурора, щодо визнання його незаконним та скасування, суд вважає законними та обґрунтованими.
Враховуючи, що підставою прийняття рішення про реєстрацію речового права за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та видачею останнім свідоцтва на право власності на нерухоме майно стало незаконне розпорядження першого заступника голови ОСОБА_2 РДА, необхідним також є визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію права власності.
Суд вважає, що вимога прокурора, щодо скасування рішень державного реєстратора реєстраційної служби ОСОБА_2 РУЮ про державну реєстрацію права власності за відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на надані їм земельні ділянки площею 0,10 га кожному, що розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області також підлягають до задоволення, оскільки вказані рішення прийняті на підставі розпорядження, яке в судовому порядку визнане незаконним та скасоване.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора Черкаської місцевої прокуратури підлягають до задоволення.
Згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII правонаступником прокуратури Черкаського району стала ОСОБА_2 місцева прокуратура.
Відповідно до Постанови КМУ від 17.01.2015 року № 14 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», Державну реєстраційну службу України ліквідовано, а функції з питань речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) обєднань громадян, іншних громадських формувань, статутів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування покладені на Міністерство юстиції України та його територіальні підрозділи. Тобто правонаступником реєстраційної служби ОСОБА_2 РУЮ є ОСОБА_2 районне управління юстиції.
Керуючисьст.ст.88, 212-215, 226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати незаконним та скасувати розпорядження першого заступника голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації віл 17 березня 2014 року №63 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельних ділянок площею по 0,10 га кожна, розташованих в адміністративних межах Будищанської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту.
Визнати недійсними свідоцтва серії САК №928184 від 24.03.2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, видане ОСОБА_3, серії САК №928175 від 20.03.2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, видане ОСОБА_4, серії САК №928179 від 24.03.2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, видане ОСОБА_5.
Стягнути з ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на корить держави судові витрати по справі в сумі 243,60 грн., по 60,90 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, а особою, яка не була присутня під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення складено 29 лютого 2016 року.
Суддя: ОСОБА_6