Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

представника органу опіки і піклування: ОСОБА_5

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_6

представника ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Рівненської міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення,

позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Рівненської міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення. В обґрунтування позову вказує, що 16 жовтня 2013 року між ТОВ «Факторингова компанія ФК «Факторинг»» та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння номер 23а, що розташоване за адресою м. Рівне, вул. Достоєвського та складається з житлового будинку, загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м. (А1), сараю (Б), огорожі (N1), (N2). ТОВ «Факторингова компанія ФК «Факторинг»» уклало вищевказаний правочин на підставі заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2011 року, яким звернено стягнення на предмет іпотеки (домоволодіння номер 23, що розташоване за адресою м. Рівне, вул. Достоєвського) шляхом надання ТзОВ КБ «Арма», правонаступником якого є ТзОВ «РК «Фактор», відповідно правонаступником якого є ТОВ «Факторингова компанія ФК «Факторинг»», як іпотекодержателю, права на продаж будь-якій особі покупцеві з усіма повноваженнями та отримання будь-яких документів необхідних для здійснення продажу. Право власності зареєстроване позивачем у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить ОСОБА_4 з державного реєстру речових прав № 37165048 від 06 травня 2015 року. Позивачу відомо, що у його домоволодінні зареєстровані та фактично проживають відповідачі. ОСОБА_8 звертався до відповідачів з вимогою про добровільне виселення, однак відповідачі відмовились виконати законні вимоги позивача. Просить усунути перешкоди в користуванні майном, шляхом виселення відповідачів з домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Достоєвського, буд. 23а.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу укладеного між ТзОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг»» та ОСОБА_8 16 жовтня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 зареєстрований в реєстрі за № 1084 недійсним. В обгрунтування позову вказує, що договір купівлі-продажу укладений з порушенням вимог законодавства України, а тому підлягає визнанню його недійсним.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_8 підтримав повністю, з підстав викладених в позові просив їх задовольнити. Суду пояснив, що позивач набув право власності на майно, а так як в будинку проживають відповідачі змушений був звернутись до суду. Право відчуження майна передбачено у рішенні суду. Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 не визнав, вважає його необґрунтованим, вказав, що іпотекодержатель мав право відчужити майно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_8 не визнала повністю, просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_8 не визнала повністю, просила відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_8 не визнав повністю, просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що договір купівлі-продажу укладений з порушенням законодавства, так як особи не були повідомленні про укладення правочину. Вказав, що відповідно до конвенції з прав дитини, права дитини не повинні порушуватись, а інтереси дитини є першочерговими.

Представник ООП ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що для вчинення правочину про відчуження майна повинен бути дозвіл органу опіки та піклування, оскільки ОСОБА_2 була неповнолітньою на момент укладення договору купівлі-продажу, заперечує проти виселення малолітньої дитини.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_8 не визнав повністю, просив відмовити в задоволенні позову. Позовні вимоги до ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним підтримав повністю, з підстав викладених в позові просив їх задовольнити. Суду пояснив, що договір купівлі-продажу укладений з порушенням вимог законодавства.

Представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_6 підтримала повністю, з підстав викладених в позові просила їх задовольнити. Суду пояснила, що договір купівлі-продажу укладений з дефектом субєктного складу, що тягне за собою визнання його недійсним.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника органу опіка і піклування ОСОБА_5, третю особу з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_6, представника третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним підлягає до задоволення, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення слід відмовити.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2013 року між ТОВ «Факторингова компанія ФК «Факторинг»» та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння номер 23а, що розташоване за адресою м. Рівне, вул. Достоєвського та складається з житлового будинку, загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м. (А1), сараю (Б), огорожі (N1), (N2). Домоволодіння належить ТОВ «Факторингова компанія ФК «Факторинг»» на підставі заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2011 року. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (а.с. 6-7).

30 червня 2011 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення у цивільній справі №2-4247/11 за позовом ТзОВ КБ «АРМА» до ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи: ВГІРФО УМВС України у Рівненській області, Органи опіки та піклування м. Рівне, ЖКП «Паркове», ЖКП«Західне», ОСОБА_14, ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_15, ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_16 про стягнення коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позов задоволено частково, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_11, на користь ТзОВ КБ «АРМА» заборгованість у сумі 480 544,31грн.Звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, шляхом надання ТзОВ КБ «АРМА», як Іпотекодержателю, права на продаж вищевказаної квартири будь-якій особі-покупцеві з усіма повноваженнями та з отриманням будь-яких документів необхідних для здійснення продажу. Звернуто стягнення на нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою : Рівненська область, місто Рівне, вулиця Достоєвського, будинок 23-а, що належить на праві власності ОСОБА_6, шляхом надання ТзОВ КБ «АРМА», як Іпотекодержателю, права на продаж вищевказаного домоволодіння будь-якій особі-покупцеві з усіма повноваженнями та з отриманням будь-яких документів необхідних для здійснення продажу. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на користь ТзОВ КБ «АРМА» судові витрати в розмірі 1820 грн. В задоволені позовних вимог ТзОВ КБ «АРМА» до ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про виселення з квартири та домоволодіння - відмовлено.

06 квітня 2012 року Апеляційним судом Рівненської області рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2011 року скасовано частково. Позов ТОВ КБ «АРМА» задоволено частково, в частині звернення стягнення на домоволодіння, розташованого: Рівненська область, місто Рівне, вулиця Достоєвського, будинок 23-а, що належить на праві власності ОСОБА_6, квартиру, розташовану, АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, в погашення заборгованості за кредитним договором від 02 вересня 2008 року №31/07/840-N-5 в сумі 383 637,91 грн. шляхом надання ТзОВ КБ «АРМА», правонаступником якого є ТОВ «РК Фактор» як Іпотекодержателю, право на продаж вищевказаного домоволодіння будь-якій особі-покупцеві з усіма повноваженнями та з отриманням будь-яких документів необхідних для здійснення продажу. В іншій частині рішення залишити без змін.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» регулюються процедурні питання продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до частини першої зазначеної статті, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

При посвідченні правочину іпотекодержатель повинен надати нотаріусу документальне підтвердження того, що він повідомив осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки. В судовому засіданні ОСОБА_6 вказував, що його як власника майна не було повідомлено про продаж, що сторонами не заперечувалось.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, домоволодіння за адресою м. Рівне, вул. Достоєвського,23а обтяжене договором іпотеки від 02 вересня 2008 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 серпня 2012 року ВДВС Рівненського МУЮ.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року при укладенні договорів відчуження нерухомого майна нотаріус перевіряє відсутність обтяження нерухомого майна іпотекою за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підпункт 5.1. пункту 5 глави 15 розділу II Порядку передбачає випадки в яких, нотаріус знімає заборону відчуження майна.

Підпунктом 2.7 пункту 2 глави 2 розділу II Порядку, встановлено, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

Відповідно до абзацу другого пункту 9 ч. 2 ст.9 Закону України «Про державну

Реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», нотаріус як

спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, а отже на нього

покладено обов'язок зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на

нерухоме майно право власності іпотекодавця, реєстрація якого була проведена

відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Про те,

надане при посвідченні правочину заочне рішення Рівненського суду

Рівненської області не є правовстановлюючим документом, на підставі якого у ТОВ

Факторингова компанія «ФК Факторинг» виникає право власності на

відчужуване домоволодіння.

Частиною сьомою статті 16 цього Закону визначено вичерпний перелік осіб, за заявами яких проводиться державна реєстрація прав. Такими, зокрема є, власник, інший правонабувач, сторони правочину, за яким виникло право, уповноважена ними особа або державний кадастровий реєстратор у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень №703 (що діяло на дату реєстрації), для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

В рішенні Рівненського міського суду від 30 червня 2011 року не передбачено виникнення чи перехід права власності за ТОВ «Факторингова компанія «ФК ФАКТОРИНГ».

З листа Головного територіального управління юстиції у м. Києві МЮ України адресоване прокуратурі м. Рівне вбачається, що у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 не було достатніх підстав для зняття заборони відчуження спірного майна. Також приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, 16 жовтня 2013 року при посвідченні за реєстровим №1 185 договору купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою місто Рівне, вул. Достоєвського, 23-а порушено вимоги підпункту 1.2 та 1.9 пункту 1 глави 2 розділу II Порядку, оскільки до примірника правочину не долучено правовстановлюючого документа та довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

Таким чином державну реєстрацію прав на домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Достоєвського, 23-а, проведено з порушенням вимог ч.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того нотаріусом не дотримано вимог ч. 1 ст. 52 Закону України «Про нотаріат», оскільки до Реєстру для вчинення нотаріальних дій внесено запис про зняття заборони, тоді як відповідно до ст. 34 вказаного закону зняття заборони не є нотаріальною дією.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними Верховного Суду України від 24 листопада 2008 року недійсність правочину виникає через те, що дія схожа на правочин, але за своєю суттю не відповідає його характеристикам. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів, зокрема дефектів суб'єктного складу, оскільки ТОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг» не набуло у встановленому законом випадку права на відчуження спірного домоволодіння та дефектів змісту правочину, що становлять права та обов'язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в звязку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обовязковий елемент конкретного субєктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою субєктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України у справі №6-605цс16, суд вважає, що позов ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі- продажу підлягає до задоволення. Так як договір купівлі-продажу домоволодіння по вул. Достоєвського, 23 в м. Рівне визнається судом недійсним, є підстави скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на спірне майно, відповідно відсутні правові підстави задоволення позовних вимог ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись 15, 16, 203, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 9, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 52 Закону України «Про нотаріат» ст. ст. 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Рівненської міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення відмовити.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ТзОВ «Факторингова компанія «ФК Факторинг»» та ОСОБА_8 16 жовтня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 1084.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Достоєвського, буд.23а

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -