Справа № 211/4071/16-ц
Провадження № 2/211/2139/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді Ткаченко С.В.

При секретарі Польчик Л.В.

За відсутності:

Позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

Представника позивачів ОСОБА_3

Представника відповідача КП «Міський тролейбус»

Третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Міський тролейбус», третя особа на стороні відповідачаОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Міський тролейбус» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування позову зазначив , що 06.07.2016 року близько 22 години водій ОСОБА_4 керуючи тролейбусом ЮМЗ бортовий номер 667, на проїжджій частині дороги вул. Адмірала Головка в Тернівському районі м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зупинив тролейбус на верхній частині ухилу дороги, не вживши при цьому заходів щодо уникнення його самовільного руху. Тролейбус самовільно покотився з гори ухилу, виїхав на зустрічну смугу дороги, де сталося зіткнення з автомобілем ОСОБА_5 «Логан» державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1

Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_5 «Логан» - ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 14» ДОР з діагнозом: гостра закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; забій потиличної області та області шиї з ліва; цефалгічний, вестибулопотичний та вегетоастетичний синдроми. Транспортний засіб ОСОБА_5 «Логан» в результаті ДТП отримав механічні пошкодження. ОСОБА_5 «Логан» д.н. НОМЕР_1 на праві приватної власності належить громадянину ОСОБА_1 03.08.2016 року постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, з якої вбачається що своїми діями водій тролейбуса ОСОБА_4 порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху України та допустив ДТП.

ОСОБА_2 заявила позовні вимоги, якими просить стягнути з КП «Міський тролейбус» майнову шкоду у розмірі 3 186,31 грн., що є витратами на лікування після ушкодження здоровя у ДТП; моральну шкоду, повязану з фізичним болем та перенесеними стражданнями за результатами ушкодження здоровя у ДТП у розмірі 20 000, 000 грн.

ОСОБА_1 заявив позовні вимоги, якими просить стягнути з КП «Міський тролейбус» майнову шкоду у розмірі 38 662,73 грн., що є витратами, повязаними з відновлювальним ремонтом автомобіля ОСОБА_5 «Логан», пошкодженого у ДТП ; майнову шкоду, повязану з витратами на замовлення послуг експерта авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_5 «Логан», пошкодженого у ДТП у розмірі 1 400,00 грн.; моральну шкоду, повязану з пережитим стресом переживаннями за травмовану дружину та пошкоджений автомобіль у ДТП у розмірі 10 000, 000 грн.; судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за предявлення вимог майнового характеру у розмірі 1 102,42 грн.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в позовній заяві просили суд проводити усі судові засідання без їх участі, а за участі представника ОСОБА_3

28.12.2016 року позивачі та представник просили суд провести судове засідання 28.12.2016 року без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача КП «Міський тролейбус» проігнорував судові засідання, що відбулися 31.10.2016 року, 28.12.2016 року у судове засідання не зявився, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявився причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до КП «Міський тролейбус» підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини.

Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до п. 4.абз.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Так, відповідно до висновків викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно до Постанови Верховного Суду України від 02.12.2015 року по цивільній спправі №6-691цс15 розяснено, що відповідно до пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості.

Так, позивач ОСОБА_1 надав суду докази, якими підтверджуються його реальні понесені витрати на відновлення автомобіля ОСОБА_5 «Логан» д.н. НОМЕР_1 за результатами ДТП. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №8 від 28.10.2016 року ФОП ОСОБА_6, акту виконаних робіт НОМЕР_2 від 28.10.2016 року, ФОП ОСОБА_6, було проведено ремонт автомобіля ОСОБА_5 «Логан» д.н. НОМЕР_1. Для ремонту були використані нові деталі. Вартість відновлювального ремонту та запчастин становить 37 445,00 гривень. (л.с. 70)

З акту виконаних робіт вбачається, що перелік деталей та складових частин, ремонтні роботи по відновленню автомобіля ОСОБА_5 «Логан» д.н. НОМЕР_1 проведено у відповідності до рекомендацій судового експерта авто товарознавця ОСОБА_7,що викладені у його висновку №146/16 від 25.07.2016 року. Сума витрат позивача ОСОБА_1 на відновлювальний ремонт(37 445,00 грн. не перевищують суму, що визначена експертом 38 662,73 грн. (л.с.71 )

Тому суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 підлягають до відшкодування реальні завдані збитки, що були понесені останнім під час оплати відновлювального ремонту за результатами ДТП у розмірі повної вартості відновлювального ремонту - 37 445,00 гривень, а також витрати за проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1 400,00 грн., що підтверджуються квитанцією 004837 від 13.07.2016 року.

Стосовно відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 за перенесені страждання та переживання повязані з пошкодженням належного йому автомобіля, суд вважає, що розмір відшкодування треба знизити до 5 000,00 грн.

Так, позивач ОСОБА_2 надала суду докази про те, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №14» протягом 21 дня у неврологічному відділенні (з 07.07.2016 року по 29.07.2016 року), про що свідчить у виписка №1132/700. З виписки вбачається що ОСОБА_2 отримала гостру закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, ушибом потилично області шиї, гематоми в області шиї та затилку зліва. Цифалгічний вестибулапотичний, вегатоастеничний синдром. (л.с. 47,48)

ОСОБА_2 надала суду перелік медичних препаратів (довідка №943/02-35 від 17.08.2016 року), що були призначені їй за увесь період лікування та копії чеків, що підтверджують їх придбання. А отже, дана сума матеріальних витрат у розмірі 3 186, 31 гривень підлягає компенсації за рахунок відповідача КП «Міський тролейбус» (л.с. 49).

В обґрунтування моральної шкоди, ОСОБА_2 в позові зазначила, що 21 день лікувалася в неврологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №14» ДОР. переживала головні болі та болі у шиї. Пережила тяжкий стрес у момент ДТП, дуже злякалася. Для нормалізації стану свого здоровя приймала велику кількість медичних препаратів у тому числі і заспокійливих. Позивач ОСОБА_2 просила суд стягнути 20 000,00 моральної шкоди на її користь, за шкоду заподіяну здоровя, але суд приходить до висновку, в даному випадку для компенсації моральної шкоди ОСОБА_2 достатньо 10 000,00 грн.

Також на користь позивача ОСОБА_1 підлягає для компенсації сума сплаченого судового збору у розмірі 1 102,42 гривень.

Відповідно до ст.88 ЦПК при ухваленні судового рішення суд вирішує питання про компенсацію судових витрат.

На підставі вищевикладеного, суд керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, ЦК України; постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»; постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р.; постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995р.; Постановою Верховного Суду України від 02.12.2015 року по справі №6-691цс15; ст. 3, 4, 12, 27, 31, 109, 110, 118, 119 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікац. код НОМЕР_3) ОСОБА_2 (ідентнифікац. Код НОМЕР_4) до Комунального підприємства «Міський тролейбус» () - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального Підприємства «Міський тролейбус» () на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, витрати повязані з відновлювальним ремонтом автомобіля у розмірі 37 445,00 гривень; витрати на замовлення послуг експерта авто товарознавця у розмірі у розмірі 1 400,00 гривень; моральну шкоду за пережитий стрес та переживання, пошкодження автомобіля, позбавлення додаткового заробітку у розмірі 5 000,00 гривень; судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1 102,42 гривень, а всього 44 947(сорок чотири тисячі девятсот сорок сім) гривень 42коп.

Стягнути з Комунального Підприємства «Міський тролейбус» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікац. код НОМЕР_4): майнову шкоду, повязану з витратами на лікування у розмірі 3 186, 31 гривень; моральну шкоду пошкодження здоровя після ДТП, за пережитий фізичний біль та страждання, пережитий стрес у розмірі 10 000,00 гривень, а всього - 13 186 (тринадцять тисяч сто вісімдесят шість) гривень 31коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8