Справа № 296/9910/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира

в складі : головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Тузенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання зобов»язання за договором поруки припиненим, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 визнання зобов"язання за договором поруки припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом до поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та просило стягнути в солідарному порядку заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання ФОП ОСОБА_3 умов кредитного договору №0 від 20.03.2007, в сумі 38102, 17 шв.франків та пені у розмірі 27 895, 99 грн., а також понесені судові витрати.

В свою чергу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, подали зустрічні позови (а.с. 126-127, 160-161), вимоги яких уточнили (а.с. 221, 222), та в яких просили визнати припиненими з 26.12.2007 їхні зобов»язання, що виникли із договорів поруки, та судові витрати покласти на позивача за первісним позовом.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом подані позовні вимоги підтримав повністю, проти задоволення зустрічних позовних заяв заперечив та просив застосувати до них наслідки спливу строку позовної давності.

Представники позивачів за зустрічними позовами подані позови підтримали повністю, проти задоволення первісного позову заперечили.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3, укладено кредитний договір №0 від 20.03.2007 року з наступними змінами, внесеними додатковими угодами №1 від 26.12.2007 року, №1 від 19.02.2009 року, №3 від 25.02.2010 року, №4 та №5 від 24.09.2010 року, №6 від 29.11.2011 року.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору ФОП ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 96 600.00 шв.франка шляхом зарахування коштів на свій поточний рахунок та зобов'язався щомісячно погашати кредит згідно з графіком погашення кредиту, а з 29.12.2011 року останній зобов'язався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 862.69 шв.франків 25-го числа кожного місяця, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 20.03.2016 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору, п.1.1 додаткової угоди №4 від 24.09.2010 року).

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань ФОП ОСОБА_3 по вказаному вище кредитному укладено договори поруки з ОСОБА_1 (договір поруки №0/2/п від 20.03.2007 року) та ОСОБА_2 ( договір поруки №0/1/п від 20.03.2007 року).

Оскільки ФОП ОСОБА_3 не виконував взяті на себе зобовязання, станом на 17.08.2015 утворилася заборгованість в розмірі 38 102 17 шв.франка та пеня у розмірі 27 895,99 грн. позивач за первісним позовом просить стягнути вказану суму заборгованості з відповідачів у солідарному порядку.

ОСОБА_1 10.12.2015 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в якій просила визнати припиненим з 26.12.2007 зобов'язання, що виникло з договору поруки №0/2/п від 20.03.2007, укладеного між нею та ПАТ «УкрСиббанк». В обгрунтування позову вказала, що між банком та ФОП ОСОБА_3 укладено ряд додаткових угод, про які їй, як поручителю, нічого не було відомо, та внаслідок укладення таких додаткових угод збільшилася її відповідальність як поручителя.

ОСОБА_2 10.12.2015 також звернувася до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в якій просив визнати припиненим з 26.12.2007 зобов'язання, що виникло з договору поруки №0/1/п від 20.03.2007, укладеного між ним та ПАТ «УкрСиббанк». В обгрунтування позову вказав, що між банком та ФОП ОСОБА_3 укладено ряд додаткових угод, про які йому, як поручителю, нічого не було відомо та внаслідок укладення таких додаткових угод збільшилася його відповідальність як поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2007 між позивачем за первісним позовом та ФОП ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1, згідно з якою з обсягу забезпечення кредитного договору виключена іпотека 2-кімнатної квартири №18 за адресою м.Житомир, вул. Котовського, 60 і п. 2.1 кредитного договору від 20.03.2007 викладений в зміненій редакції (а.с. 29). При цьому, зменшення обсягу кредитних зобов'язань, яким гарантувалось повернення кредиту, не погоджувалося із ОСОБА_1 як з поручителем.

19.02.2009 року укладена додаткова угода № 1 від 19.02.2009 року, якою суттєво змінено зміст п.1.3.4 кредитного договору від 20.03.2007 року, в результаті чого банк обмежив позичальника в періоді сплати відсотків за кредитним договором, встановивши термін - з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за яким було нараховано банком такі проценти. В попередній редакції п. 1 .3 .4 кредитного договору був визначений порядок нарахування відсотків, встановлені певні обмеження щодо порядку нарахування відсотків з боку банка, визначений метод нарахування, зазначено, що проценти нараховуються тільки на фактичний залишок кредитних коштів та інші суттєві моменти. Погоджений новий графік виплати кредитних коштів (а.с. 30-33).

21.02.2009 року укладена додаткова угода № 2, згідно якої позичальник і банк домовилися викласти графік погашення кредиту в іншій редакції / п.1.1 /, позичальник зобов'язався не пізніше 30 календарних днів з дати укладення цієї угоди укласти або забезпечити укладання договорів про внесення змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були укладені раніше, або будуть укладені потім / п.2 /. Згідно доданого графіку суттєво змінився порядок сплати кредиту (а.с.34-36).

25.02.2010 року укладена додаткова угода № 3, згідно якої позичальник і банк домовилися викласти графік погашення кредиту в іншій редакції /п.1.1 /, позичальник зобов'язався не пізніше 30 календарних днів з дати укладення цієї угоди укласти або забезпечити укладання договорів про внесення змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були укладені раніше або будуть укладені потім / п.2 /. Згідно доданого графіку суттєво змінився порядок сплати кредиту (а.с. 37-39).

24.09.2010 року укладена додаткова угода № 4, якою сторони кредитного договору змінили строк кредитування до 20.03.2016 року / п.1.1 дод. Угоди /, виклали графік погашення кредиту в новій редакції / п. 1 .2 дод. Угоди /, збільшили розмір відсотків за користування кредитними коштами в разі виникнення прострочення / п. 2 дод. Угоди / (а.с. 40-43).

В цей же день, 24.09.2010 року, укладена додаткова угода № 5, якою сторони збільшили розмір відсотків за користування кредитними коштами до 9,49% річних з 24.09.2010 року / п.1 дод. Угоди/ збільшили розмір відсотків за користування кредитними коштами в разі виникнення прострочення /п.2 дод. Угоди/ (а.с. 44-46).

29.11.2011 року укладена додаткова угода № 6, якою сторони кредитного договору змінили строк кредитування до 21.03.2019 року / п.2 дод. Угоди/, збільшили розмір відсотків за користування кредитними коштами до 10,49% річних з 29.11.2011 року / п. 3 дод. Угоди /, порядок виплати кредиту змінений на ануїтетний платіж / п.4.1 дод. Угоди /, збільшили розмір відсотків

користування кредитними коштами в разі виникнення прострочення / п.7 дод. Угоди /, ввели додаткову комісію на користь банку, що підлягає сплаті з позичальника в розмірі 0,001 грн. (а.с. 45-46).

Також 29.11.2011 року укладена додаткова угода № 6, якою сторони кредитного договору змінили форму кредитування з кредитної лінії на кредит без права отримання нових траншів / п.2 дод. Угоди/, збільшили розмір відсотків за користування кредитними коштами в разі виникнення прострочення / п.4 дод. Угоди / (а.с. 47-48).

Як вказують позивачі за зустрічними позовами, про існування додаткових угод та їх умов їм нічого не було відомо. При підписанні цих додаткових угод до договору поруки їх не було ознайомлено з їх текстом, також їм не надавалися для огляду графіки погашення кредиту в зміненому варіанті. Лише дві додаткові угоди (№1 від 24.09.2010 та №2 від 29.11.2011) були укладені з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як з поручителями.

Ухвалою суду від 16.02.2016 закрито провадження в частині позову до ФОП ОСОБА_3 (а.с. 154-155).

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом норм ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Уживаний законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України термін "порука" використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки.

У п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності,

то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Як вбачається зі змісту укладених між сторонами договорів, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» слід розуміти візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителям додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Однак, банком погоджено тільки деякі зміни до кредитного договору, що збільшують відповідальність поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а більшість цих змін залишилась для них невідомою, тому суд вважає за можливе задовольнити зустрічні позови та визнати зобов"язання, що виникло з договорів поруки №0/2/п та № 0/2/п від 20.03.2007, укладених між позивачами за зустрічними позовами та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» такими, що припинили свою дію 26.12.2007, тобто з дня укладення додаткової угоди №1, відповідно до якої збільшилася відповідальність поручителів без їхнього повідомлення та без надання на це згоди.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про припинення поруки по договорах, які укладалися між банком та ОСОБА_1В і ОСОБА_2, у задоволенні первісного позову слід відмовити. При цьому, відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів, суд також враховує, що спірними договорами поруки не передбачено стягнення заборгованості в солідарному порядку з поручителів.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання зобов"язання за договором поруки припиненим задовольнити.

Визнати зобов"язання, що виникло з договору поруки №0/2/п від 20.03.2007, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» () таким, що припинило свою дію 26.12.2007.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 243 грн.60 коп. сплаченого судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання зобов"язання за договором поруки припиненим задовольнити.

Визнати зобов"язання, що виникло з договору поруки №0/1/п від 20.03.2007, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» () таким, що припинило свою дію 26.12.2007.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 243 грн.60 коп. сплаченого судового збору.

Первісний позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Cуддя В. В. Бондарчук