УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.,Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про визнання наказу незаконним та його скасування, зобов'язання видати довідку, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати наказ № 1614/01-07, виданий 16 листопада 2012 року в.о. ректора Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про переведення ОСОБА_6 на навчання за кошти державного бюджету, а також зобов'язати відповідача видати йому довідку про надання можливості самостійного працевлаштування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 липня 2008 року між ним та Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» було укладено договір про платне навчання за напрямом підготовки «Медицина. Лікувальна справа», строк дії договору з 1 вересня 2008 року до 30 червня 2014 року.

Після підписання договору він належним чином виконував його умови та своєчасно вносив оплату.

16 листопада 2012 року в.о. ректора Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» видав наказ № 1614/01-07 про переведення його на навчання за кошти державного бюджету з листопада 2012 року.

Проте такий наказ видано без достатніх правових підстав, без узгодження з ним.

Після закінчення навчання у 2014 році йому було видано направлення для проходження інтернатури за призначенням в іншу область у зв'язку з навчанням за кошти державного бюджету, що унеможливлює його самостійне працевлаштування.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2015 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ № 1614/01-07, виданий 16 листопада 2012 року в.о. ректора Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», про переведення ОСОБА_6 на навчання за кошти державного бюджету. Зобов'язано Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет» видати ОСОБА_6 довідку про надання можливості для самостійного працевлаштування.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду у справі, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний наказ суперечить умовам договору про оплатне навчання та вимогам ст. 526 та 626 ЦК України.

Крім того, оспорюваний наказ було прийнято відповідачем без врахування «Положення про організацію навчального процесу в державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет», затвердженого Вченою Радою університету 26 квітня 2007 року (надалі - Положення) зокрема пункту 6.2.

Також судом зазначено, що всі зміни та доповнення до Договору мали бути викладені у письмовій формі та підписані договірними сторонами, натомість відповідач, в односторонньому порядку, всупереч умовам Договору, перевів позивача на навчання за рахунок коштів державного бюджету, що наразі створює для ОСОБА_6 ряд негативних наслідків, які зумовлені його безкоштовним навчанням, у вигляді необхідності проходження інтернатури за межами Закарпатської області.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що договір про платне навчання від 24 липня 2008 року укладений між ДВНЗ «Ужгородський національний Університет» та ОСОБА_6 не регулює правовідносини сторін щодо переведення особи на вакантні місця державного замовлення. Крім того, переведення ОСОБА_6 було проведено з дотриманням відповідного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання ДВНЗ «Ужгородський національний Університет» видати ОСОБА_6 довідку про надання можливості самостійного працевлаштування апеляційний суд виходив з того, що університет не являється у даному випадку замовником, а надає лише освітні послуги, і чинним законодавством не передбачено покладення на нього обов'язку про надання зазначеної довідки.

Судами встановлено, що згідно до договору про платне навчання від 24 липня 2008 року, укладеного між ДВНЗ «Ужгородський національний Університет» та ОСОБА_6, університет зобов'язався за рахунок коштів позивача здійснити навчання (освітню послугу) за напрямком підготовки «Медицина лікувальна справа» за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст, а позивач - два рази на рік вносити на рахунок університету кошти згідно з п. 5.2. цього договору.

Відповідно до витягу з наказу № 297/01-05 від 18 серпня 2008 року ОСОБА_6 з 01 вересня 2008 року було зараховано студентом першого курсу медичного факультету денної форми навчання за напрямком лікувальна справа.

18 листопада 2010 року Ужгородським Національним Університетом на підставі рапорту декана факультету було видано наказ з питань оплати за навчання студентів-контрактників за № 1739/01-07. Відповідно до цього наказу, за рахунок вакантних місць державного замовлення звільнено від оплати за навчання у 2010-2011 навчальному році ряд студентів контрактників, серед яких був і ОСОБА_6

14 грудня 2011 року Ужгородським Національним Університетом було видано наказ з питань оплати за навчання № 1766/01-07. Відповідно до цього наказу, за рахунок вакантних місць державного замовлення звільнено від оплати за навчання у 2011-2012 навчальному році ряд студентів контрактників серед яких був і ОСОБА_6

27 вересня 2012 року ОСОБА_6 звернувся до декана медичного факультету із заявою, якою просив звільнити його від оплати навчання у зв'язку з важким матеріальним станом.

06 листопада 2012 року на підставі рапорту декана факультету ОСОБА_8 в.о. ректора ДВНЗ «Ужгородський національний університет» видано наказ з питань оплати за навчання за № 1614/01-07. Відповідно до цього наказу, у зв'язку з наявністю вакантних місць з листопада 2012 року переведено на навчання за кошти державного бюджету ряд студентів контрактників медичного факультету серед яких був і ОСОБА_6

Відповідно до п. 5 положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів освіти, яке затверджено наказом Міністерства освіти України від 15 липня 1996 року № 245, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 серпня 1996 року за № 427/1452 особи, які навчаються в державному вищому закладі освіти на договірній основі з оплатою за рахунок коштів місцевого бюджету, галузевих міністерств, відомств, підприємств, організацій, установ та фізичних осіб можуть бути переведені на навчання на таких же умовах до інших державних вищих закладів освіти. Такі переведення можуть бути здійснені за умови наявності вакантних місць ліцензованого обсягу та згоди замовників, що фінансують підготовку.

Вищезгадані особи можуть бути переведені і на вакантні місця державного замовлення в даному чи іншому вищому закладі освіти на конкурсній основі і за умови згоди замовників.

При цьому переведення студентів на навчання на вакантні місця державного замовлення повинно здійснюватися гласно, виключно на конкурсній основі, за рейтингом успішності студентів з урахуванням їх соціального статусу і обов'язковій участі органів студентського самоврядування у прийнятті рішення щодо переведення.

Саме таке право позивача, як учасника навчального процесу, на отримання освітньої послуги на безоплатній основі, було реалізовано в відповідачем ДВНЗ «Ужгородський національний Університет» в даному випадку, при цьому був дотриманий порядок реалізації такого права відповідного до приписів зазначеного Положення які регулюють спірні правовідносини.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 стосовно визнання наказу від 06 листопада 2012 року виданого в.о. ректора ДВНЗ «Ужгородський національний Університет» про переведення його на навчання за кошти державного бюджету.

Також законними та обґрунтованими є висновки суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про зобов'язання відповідача видати довідку з огляду на наступне.

Згідно Наказу МОЗ України № 367 від 25 грудня 1997 року «Про затвердження порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», зокрема пункту 8.1, державними замовниками є міністерства, відомства, інші центральні органи виконавчої влади, Міністерство охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управління охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, обласні, Київська та Севастопольська міські санепідстанції, обласні, Київська та Севастопольська структурні міські підрозділи «Фармація».

Випускники вищих навчальних закладів, яким присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою різних освітньо-кваліфікаційних рівнів і які працевлаштовані на підставі направлення на роботу, вважаються молодими фахівцями протягом трьох років з моменту укладення ними трудового договору із замовником. Час навчання в інтернатурі до цього терміну не включається (пункт 2 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що ДВНЗ «Ужгородський національний університет» у даному випадку не являється замовником, а надає лише освітні послуги, і чинним законодавством не передбачено покладення на нього обов'язку про надання довідки щодо надання можливості самостійного працевлаштування випускника цього закладу підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, оскільки, надання такої довідки згідно до наведених вище нормативних актів не входить в компетенцію освітнього закладу.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова