Справа № 346/6253/16-ц
Провадження № 2/346/2240/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Потятинник Ю.Р. вивчивши позовну заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 30 листопада 2016 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам 119 ч. 5 ЦПК України, ст. 5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір», а саме не сплачено судовий збір, який для вимог майнового характеру становить для юридичних осіб 1 відсоток ціни позову, але не менше розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, визнано, що доводи заяви про відстрочення сплати судового збору до отримання інформації щодо місця реєстрації або проживання відповідача ОСОБА_1 є безпідставними і в її задоволенні слід відмовити, оскільки чинним законодавством передбачено сплату судового збору при поданні позовної заяви. Також, безпідставним суд вважав посилання на неплатоспроможність банківської установи і подвійну сплату судового збору.

Позивачу надано строк для усунення недоліків до 12.12.2016 року.

20.12.2016р. представник позивача подав до суду заяву про звільнення від судового збору, мотивуючи тим, що відповідно до постанови правління НБУ від 20.11.2014р. № 733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 20.11.2014 року №733 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого, з 21.11.2014 року було розпочато процедуру виведення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

На підставі постанови правління НБУ від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквдації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на один рік, а саме: з 20.03.2015 оку по 19.03.2016 року.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантував вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 №2013 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на два роки до 19.03.2018 включно.

Зазначена інформація є публічною та розміщена на офіційних сайтах НБУ та фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вважають, що обставини щодо неплатоспроможності ПАТ «ВіЕйБі Банк» та важкого фінансового становища останнього є загальновідомими та не потребують доказування.

Крім того, вважають, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку до 01.09.2015 року відносились до пільгових категорій та була звільнена від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліків зазначених в ухвалі суду від 30.11.2016р. і не сплачено судового збору.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положенняпункту 1статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема,рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі"(Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року№ 3674-VI"Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Тому, з урахуванням викладеного, позовна заява разом з доданими матеріалами підлягає поверненню позивачу. При цьому, враховуючи розумний баланс інтересів держави у стягненні судового збору та інтересів позивача щодо можливості звернення до суду, вважаю, що клопотання банківської установи про звільнення від сплати судового збору не підлягає до задоволення, оскільки представником позивача не додано достатніх доказів, які б давали суду можливість визнати у даному випадку відповідно до норм ст. 82 ч.1 ЦПК України майновий стан позивача таким, який не дозволяє йому сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82, ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву та матеріали повернути позивачу.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Потятинник Ю. Р.