Номер провадження: 22-ц/785/5915/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Заїкіна А.П., Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Сідлецька Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

02.11.2015 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків (а.с. 2-11).

29.03.2016 року Суворовський районний суд м. Одеси прийняв рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків було задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Постман» (, Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Фрунзе, 18), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» (р/р 1000 ОСОБА_4 «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_5», МФО 300379, ) заборгованість за договором про фінансовий лізинг №00006884 від 13 березня 2013 року у розмірі 46053 гривень 61 копійок (а.с. 99-101).

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції 01.07.2016 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи. Тому просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків скасувати. Ухвалити нове рішення по суті, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків відмовити (а.с. 110-113).

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав. Інші учасники в судове засідання не зявились, повідомлялись про час та місце проведення судового засідання належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судової кореспонденції (а.с. 129, 133-134). У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.09.2016 року апеляційна скарга представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року була задоволена частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 скасовано в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман» про стягнення заборгованості по лізинговим платежам, провадження в цій частині (позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман» про стягнення заборгованості по лізинговим платежам) закрито (а.с. 155-158).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» 13 березня 2013 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Постман» було укладено договір про фінансовий лізинг №00006884, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» у користування транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZDХ058478, двигун № НОМЕР_2, рік виробництва 2012, строком на 60 місяців, а Відповідач ТОВ «Постман» зобов'язався прийняти та користуватися обєктом фінансового лізингу, сплачувати позивачу встановлені договором платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору (а.с.12-24). Відповідно до Умов поруки, які є невід'ємною частиною Договору про фінансовий лізинг №00006884 від 13 березня 2013 року ОСОБА_2А виступив поручителем ТОВ «Постман» (а.с.12). Відповідно до акту прийому передачі від 13.03.2013 року, ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZDХ058478, двигун № НОМЕР_2, рік виробництва 2012 (а.с.35). Відповідно до акту прийому передачі від 06.03.2015 року, у звязку з припиненням договору фінансового лізингу №00006884 від 13 березня 2013 року ТОВ «Постман» передав ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZDХ058478, двигун № НОМЕР_2, рік виробництва 2012 (а.с.36).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» свої зобов'язання за договором фінансового лізингу виконав в повному обсязі, однак відповідач ТОВ «Постман» встановлені договором фінансового лізингу умови не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість: 5980 гривень 49 копійок заборгованість, що виникла у звязку з несплатою лізингових платежів, 34973 гривень 12 копійок збитки по п.12.9 Контракту; 5100 гривень 00 копійок - сума юридичних послуг, а всього 46053 гривень 61 копійок. Тому, Суворовським районним судом м. Одеси 29.03.2016 року було прийнято рішення відповідно до якого позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків було задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Постман» (, Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Фрунзе, 18), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» (р/р 1000 ОСОБА_4 «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_5», МФО 300379, ) заборгованість за договором про фінансовий лізинг №00006884 від 13 березня 2013 року у розмірі 46053 гривень 61 копійок. При цьому суд посилався на ст.ст. 10, 11, 60, 64, 77, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,550,1054 ЦК України (а.с. 99-101).

Однак, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в звязку з невірним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 13.03.2013 року між ТОВ «Порше лізинг Україна» та ТОВ «Постман» був укладений договір фінансового лізингу №00006884, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» у користування транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZDХ058478, двигун № НОМЕР_2, рік виробництва 2012, строком на 60 місяців, а Відповідач ТОВ «Постман» зобов'язався прийняти та користуватися Автомобілем, сплачувати позивачу встановлені договором платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору. Відповідно до положень Договору ОСОБА_2 виступив поручителем ТОВ «Постман» (а.с. 12).

У звязку з тим, що відповідач по справі умови договору №00006884 від 13 березня 2013 року не виконував, а саме прострочив платіж № 24, 03.10.2014 року, 16.10.2014 року, 04.11.2014 року та 17.11.2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» було направлено ТОВ «Постман» нагадування про несплату заборгованості за договором фінансового лізингу (а.с.41-44). У звязку зі складною економічною ситуацією, яка викликає можливість невиконання договірних зобовязань 03.03.2015 року ТОВ «Порше лізинг Україна» направило до ТОВ «Постман» лист з повідомленням про розірвання договору фінансового лізингу №00006884 від 13 березня 2013 року (а.с. 40).

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з солідарного обовязку боржника та поручителів перед позивачем відповідно до умов, укладених між сторонами договорів поруки, додаткових угод до них та вимогам ст.ст. 553, 554 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції по суті та враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53цс14 вважає за необхідним вказати на наступне.

Згідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

В справі яка розглядається за умови укладеного між сторонами договору лізингу боржник зобовязаний здійснювати певні платежі щомісячно, і кожен з цих платежів, а також в цілому виконання лізингового договору забезпечено поручителем відповідачем по справі.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що повідомлення про несплату заборгованості (чергового платежу) разом з вимогою її погасити надсилалося ОСОБА_2, як поручителю за вказаним договором.

При визначенні обовязків довірителя з точки зору чинності договору поруки в контексті вказаної ст. 559 ЦК України слід враховувати наступне.

Як зазначено в п. 12.13 додатку до договору про фінансовий лізинг №00006884 від 13.03.2013 року, а саме в загальних комерційних умовах внутрішнього фінансового лізингу Контракт вважається розірваним на 10 робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої сторони (а.с.32). Таке письмове повідомлення було надіслано ТОВ «Порше лізинг Україна» до ТОВ «Постман» 03.03.2015 року (а.с. 40). Таким чином, Контракт припинив свою дію 13.03.2015 року. Вказана обставина позивачем не заперечується, про що свідчить розрахунок позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Так як строк виконання основного зобовязання визначений десятиденним строком з дня розірвання Договору, а саме 13.03.2015 року, то шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України закінчується 13.09.2015 року. Між тим, до суду позивача звернувся лише 02.11.2015 року, тобто з пропущенням строку встановленого ЦК України. Відповідно слід визнати, що порука припинилась, а тому законні підстави для стягнення грошових коштів з поручителя відсутні. В звязку з наведеним та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та приймає нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення їх з поручителя грошових коштів. При цьому відхиляються доводи апеляційної скарги щодо припинення договору поруки через те. що в договорі фінансового лізингу №00006884 від 13.03.2013 року строк дії не зазначений, а відповідно до п. 12.3. договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, то на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Тому, оскільки кредитор не предявив до позову до поручителя протягом цього строку вважає, що порука ОСОБА_6 припинилась. Однак колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в додатку до договору лізингу № 00006884 датованому від 13.03.2013 року визначено, що строк лізингу становить 60 місяців (а.с.14-17). 12.01.2015 року сторони договору про фінансовий лізинг № 00006884 від 13.03.2013 року підписали додаткову угоду № 1/1 в якій визначили, що кількість лізингових платежів збільшується до 84, а строк лізингу становить 84 місяців (а.с.18). Отже, строк договору № 00006884 був встановлений, тому, доводи апелянта знайшли своє підтвердження лише в частині припинення поруки, а не підстав її припинення.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, то колегія суддів на підставі ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та приймає нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог до поручителя.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 за позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам відмовити в повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суд

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9