УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зміну часток у праві власності на житловий будинок, визнання права власності на змінену частку,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила змінити її частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи та визнати за нею право власності на змінену частку.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником 42/100 частин вказаного вище житлового будинку, інша частина якого належить на праві власності відповідачам у справі, а саме: ОСОБА_7 - 30/100 частини, ОСОБА_5 - 14/100 частини та ОСОБА_6 - 14/100 частини.

Вказала, що ОСОБА_7 було знесено старий будинок літ. «Б» та на його місці побудований новий літ. «О-2» житловою площею 88,5 кв. м, загальною площею 126 кв. м, якому рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 листопада 2011 року було надано нову поштову адресу: АДРЕСА_1 та видано нове свідоцтво про право власності на нього.

Посилаючись на те, що в результаті будівництва відповідачкою ОСОБА_7 нового житлового будинку змінились частки інших співвласників, та вирішити питання про перерахунок цих часток в позасудовому порядку неможливо, ОСОБА_4 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2007 року були змінені ідеальні частки співвласників спірного будинку на підставі розрахунку КП ММ БТІ від 21 червня 2007 року, згідно з яким частини співвласників визначені: ОСОБА_8 - 30/100 частини, ОСОБА_9 (станом на час розгляду цієї справи ОСОБА_5, ОСОБА_6) - 28/100 частини, ОСОБА_4 - 42/100 частини, проте житловий будинок літ. «О-2» у розрахунок часток співвласників станом на 21 червня 2007 року не увійшов, оскільки на той час був самочинним будівництвом (а. с. 4, 141-146), а у 2011 році йому було надано нову поштову адресу - АДРЕСА_1, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку, що виділ його в окрему адресу не змінює частки співвласників за адресою: АДРЕСА_1

Крім того апеляційним судом правильно вмотивовано свої висновки тим, що обставини, на які посилається позивачка, не можуть бути підставою для зміни часток співвласників житлового будинку в розумінні ч. 3 ст. 357 ЦК України, оскільки стосуються порядку користування земельною ділянкою.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

Г.В. Юровська