Справа №203/6654/14-ц
Провадження №2/0203/1166/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у Кіровському районі міста Дніпропетровська про відшкодування шкоди,

у с т а н о в и в:

23 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у Кіровському районі м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська від 05.10.2007 року на підставі виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення із ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів у сумі 37 033,50 грн., було відкрито виконавче провадження. 23.10.2008 року у ході проведення виконавчих дій було проведено аукціон з реалізації арештованого майна боржника, на якому переможець (ТОВ «Мультисервіс») придбав це майно за 4 570,00 грн., з яких 3 930,20 грн. протиправно не переказало на депозитний рахунок органу виконавчої служби. На думку позивача, Кіровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська неналежно організував роботу з виконання судового рішення, що завдало йому шкоду в сумі 3 930,20 грн., які він просить стягнути (з урахуванням уточнень) з єдиного казначейського рахунку у Державній казначейській службі України. Крім того, позивач просить стягнути з Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська компенсацію понесених ним судових витрат (а.с.а.с. 1 - 4, 29, 217 - 221).

06 листопада 2014 року Кіровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська звернувся до суду із заявою про застосування до спірних правовідносин позовної давності (а.с.а.с. 21 - 23).

13 листопада 2014 року судом було ухвалене рішення про задоволення заявленого у справі позову, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року було залишено без змін (а.с.а.с. 59 - 64, 95 - 99).

15 червня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи рішення судів першої та апеляційної інстанції були скасовані з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с.а.с. 163 - 165).

13 грудня 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про поновлення йому строку позовної давності, зазначивши, що порушення його прав є триваючим, а незвернення до суду з позовом протягом трирічного строку з моменту порушення його прав пов'язано з упевненістю у законності дій державного виконавця.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов, а представники відповідачів - заперечували проти його задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, а також матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2007 року Кіровським відділом державної виконавчої служби м. Дніпропетровська на підставі виконавчого листа, виданого 23.08.2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, було відкрито виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів у сумі 37 033,50 грн. (а.с.а.с. 34, 35).

23 жовтня 2008 року у рамках відкритого виконавчого провадження було проведено аукціон з продажу рухомого майна боржника, переможцем якого з пропозицією у 4 570,00 грн. (639,80 грн. - комісійна винагорода організатора, 3 930,20 грн. - кошти, що підлягали сплаті на депозитний рахунок органу виконавчої служби) стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Мультисервіс» (а.с.а.с. 10, 37, 38).

Кошти в сумі 3 930,20 грн. на депозитний рахунок Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська переказано не було, що стало причиною звернення останнього до господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ «Мультисервіс» про їх стягнення. 24.02.2009 року господарським судом м. Києва було видано наказ про стягнення з ТОВ «Мультисервіс» вказаних коштів (а.с. 14, 43 - 45).

18 грудня 2008 року позивач звернувся до Генеральної прокуратури України зі скаргою на дії посадових осіб ТОВ «Мультисервіс», у якій також просив провести перевірку «фактичних обставин, які склалися під час умисного неперерахування стягувачеві... коштів, виручених з реалізації майна боржника». Ця обставина підтверджується матеріалами органів прокуратури, наданими на запит суду (зокрема, копією скарги позивача від 20.02.2009 року, адресованої Генеральній прокуратурі України).

Дотепер кошти позивачеві не сплачено.

Відповідно до статей 256, 257, частини 1 статті 260 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 254 ЦК строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

У відповідності з частиною 1 статті 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилами частин 3, 4 статті 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що за спірними правовідносинами позовна давність закінчилася, оскільки почалася 18.12.2008 року (день звернення зі скаргою до Генеральної прокуратури України) і закінчилася відповідно 18.12.2011 року.

Відтак, оскільки співвідповідач звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності, а позивач подав позов з порушенням вказаного строку (23.10.2014 року), суд, керуючись приписами частини 4 статті 267 ЦК, вважає за необхідне у позові відмовити.

При цьому суд критично ставиться до твердження позивача про тривалість порушень його прав, оскільки таке порушення відбулося у конкретний момент часу (проміжок часу), коли для ТОВ «Мультисервіс» виникло зобов'язання з переказу коштів на депозитний рахунок органу виконавчої служби, а останній не проконтролював виконання цього зобов'язання.

Крім того, положення заяви про поновлення строку позовної давності щодо незвернення до суду з позовом протягом трирічного строку з моменту порушення його прав через упевненість у законності дій державного виконавця, також є безпідставними і свідчать лише про ймовірну необізнаність позивача у приписах законодавства, що регулює порядок та строки проведення виконавчих дій.

Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у позові до Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у Кіровському районі міста Дніпропетровська про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК України, і може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його постановлення. У разі якщо рішення було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2016 року.

Суддя М.О. Католікян