Справа № 683/1817/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі

головуючої - судді Бондарчук Л.А.

при секретарі Борикіній Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 право власності на садовий будинок, що розташований по вул. Садовій,48 товариства приватних садівників «Дібровка» Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 25 листопада 2015 року помер його батько ОСОБА_2 Він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька й у встановленому законом порядку оформив частину спадкового майна, зокрема отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, на якій його батько у 1990 році побудував садовий будинок, однак не встиг отримати правовстановлюючі документі на нього, через що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цей будинок.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити.

Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги визнає.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що 25 листопада 2015 року помер ОСОБА_2 Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем усього належного ОСОБА_2 майна за заповітом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька й оформив частину спадкових прав. Зокрема, 26 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0610 га, що розташована за адресою: Хмельницька область, Старокостянтинівський район, Великочернятинська сільська рада, товариство приватних садівників «Дібровка», вул. Садова,48. Зазначена земельна ділянка належала померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ №00750 від 27 лютого 1996 року.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №10/2016, заведеної 14 березня 2016 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3 до майна померлого 25 листопада 2015 року ОСОБА_2

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 на території земельної ділянки площею 0,0610 га, що по вул. Садовій,48 товариства приватних садівників «Дібровка» Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області звів садовий будинок.

З технічного паспорта на вищезазначений садовий (дачний) будинок вбачається, що цей будинок збудований у 1990 році, тобто до 1992 року, й право власності на нього своєчасно оформлено не було.

На час звернення до суду з даним позовом позивач набув права власності на земельну ділянку площею 0,0610 га для ведення індивідуального садівництва в товаристві приватних садівників «Дібровка», що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26 травня 2016 року.

У п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об"єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, міститься перелік об"єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року.

В даному випадку садовий будинок не є самочинним будівництвом, оскільки побудований до 1992 року.

Крім того, згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків..., затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №868 від 17.10.2013 року документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об"єкт нерухомого майна.

У матеріалах справи наявний технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації, на садовий (дачний) будинок №48, який знаходиться по вул. Садовій в товаристві приватних садівників «Дібровка» Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 06 липня 2016 року, який з огляду на вищезазначені нормативно-правові акти, засвідчує відповідність вказаного садового будинку вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом садового будинку до 05 серпня 1992 року.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов"язкової реєстрації таких прав.

Будівництво спірного садового будинку регламентувалося нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, а не нормами ЦК України від 16 січня 2003 року.

Законодавство, яке було чинне на час завершення будівництва садового будинку з надвірними будівлями та спорудами, не пов"язувало виникнення права власності на нерухоме майно з державною реєстрацією такого права.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Крім того, стаття 105-1 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що була чинною на час будівництва садового будинку, передбачала, що літні садові будиночки, будівництво яких здійснюється без належно погодженого проекту або з відхиленням від норм, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, чинним на початок будівництва, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться садівницьке (виноградарське) товариство, приводяться у відповідність з зазначеними нормами або зносяться громадянами, що здійснюють таке будівництво, чи за їх рахунок.

В наявних матеріалах справи відсутнє рішення виконавчого комітету Великочернятинської сільської ради, на території якої знаходиться садове товариство, про приведення садового будинку у відповідність з нормами, або про його знесення, що свідчить про законність такого будівництва.

Вирішуючи позов про визнання права власності на садовий будинок, побудований у садовому товаристві у 1990 році, суд враховує, що відповідно до ст.12 Закону України "Про власність", який діяв на час побудови садового будинку, громадянин набуває право власності на майно, отримане в результаті спадщини або здійснення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до ст.49 Закону України "Про власність" володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Оскільки спірна будівля садового будинку знаходиться на земельній ділянці в садовому товаристві, яка перейшла у власність позивача в порядку спадкування, правомірність володіння позивачем при цьому не оспорюється, суд вважає, що позов підлягає задоволенню й за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 право власності на садовий будинок, що розташований по вул. Садова,48 в товаристві приватних садівників «Дібровка» Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Керуючись ст.ст.11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 25 листопада 2015 року, право власності на садовий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Садова, 48, товариство приватних садівників «Дібровка», Великочернятинська сільська рада Старокостянтинівського району.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: