Провадження № 2/537/803/2016
Справа № 537/3260/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2016 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Арт» про стягнення заборгованості за договором на транспортно-експедиторське обслуговування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернуся до суду з позовом в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Арт» на його користь суму заборгованості за договором № 101 на транспортно-експедиторське обслуговування від 1 вересня 2014 року в розмірі 836 418,16 грн., що складається із суми основного боргу в розмірі 515 360,59 грн., 3% річних в сумі 15 969 грн., витрати від інфляції у сумі 50 458,16 грн., пені в розмірі 254 630,48 грн.; одночасно просить суд стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 6890 грн. та 4000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 1 вересня 2014 року між ТОВ «Дорінг груп» та ТОВ «Грін Арт» було укладено договір № 101 про транспортно-експедиторське обслуговування.10 березня 2016 року між ТОВ «Дорінг груп» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги у відповідності до умов якого, первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору, в даному випадку позивачу, свої права на вимоги до відповідача за зазначеним вище договором, а новий кредитор, тобто позивач набув права вимоги первісного кредитора за договором № 101 транспортно-експедиторське обслуговування, укладеним з відповідачем ТОВ «Грін Арт». Як зазначає позивач, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги, до заборгованості відносяться зобовязання щодо сплати суми боргу в розмірі 515 360,59 грн. як була визначена актом звірення взаємних розрахунків між ТОВ «Грін Арт» та ТОВ «Дорінг груп» станом на 27 квітня 2015 року та передбаченні чинним законодавством платежі за прострочення виконання грошового зобовязання. Однак, оскільки відповідач не виконав свого обовязку та не сплатив належні за договором кошти в передбаченні останнім строки, позивач за захистом порушеного права був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

31 жовтня 2016 року ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області, за заявою сторони позивача, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача пені за прострочення виконання грошового зобовязання залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_3 змінені позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладенні вище обставини.

Представник відповідача ТОВ "Грін Арт" ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечуючи самого факту існування договірних зобовязань між позивачем та відповідачем, в задоволенні позову прохав відмовити з тих підстав, що в матеріалах цивільної справи відсутній оригінал первісного договору № 101 на транспортно-експедиторське обслуговування укладений сторонами 1 вересня 2014 року.

Представник ТОВ "Дорінг груп" ОСОБА_5, залучений до участі в розгляді справи ухвалою суду, в якості третої особи без самостійних вимог, прохав позовні вимоги задовольнити, одночасно підтвердивши викладенні позивачем обставини щодо укладання та виконання умов як первісного договору № 101 від 1 вересня 2014 року, так і договору про відступлення права вимоги від 10 березня 2016 року. Відсутність в матеріалах цивільної справи оригіналу договору № 101 на транспортне - експедиторське обслуговування та неможливість надання останнього для огляду в судове засідання, пояснював вилученням останнього органами досудового розслідування при проведенні обшуку на ТОВ "Дорінг груп" в рамках розслідування кримінального провадження, разом з цим представник зазначеного вище підприємства, надав для огляду суду нотаріально завірену копію зазначеного вище договору.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, проаналізувавши та дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступних висновків.

1 вересня 2014 року між ТОВ "Грін Арт" та ТОВ "Доірнг груп" було укладено договір № 101 на транспортне-експедиторське обслуговування.

24 квітня 2015 року між зазначеними вище юридичними особами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 101 на транспортне-експедиторське обслуговування від 1 вересня 2014 року, за умови якої було змінено п.5.4 Розділу 5 договору та викладено в наступній редакції: рахунок фактура повинен бути оплачений Замовником протягом 2 банківських днів з моменту одержання його Замовником, але не пізніше ніж 30 банківських днів з дня підписання Акту виконання робіт.

Відповідно до дослідженного в судовому засіданні акту звіряння взаємних розрахунків з період з 4 вересня 2014 року по 27 квітня 2015 року між ТОВ "Грін Арт" та ТОВ "Дрінг груп" за договором № 101 від 1 вересня 2014 року, станом на 27 квітня 2015 року заборгованість на користь останнього складала 515 360,59 грн.

10 березня 2016 року між ТОВ "Дорінг груп" та позивачем ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору, в даному випадку позивачу, свої права на вимоги до відповідача за зазначеним вище договором, а новий кредитор, тобто позивач набув права вимоги первісного кредитора за договором № 101 транспортно-експедиторське обслуговування, укладеним з відповідачем ТОВ «Грін Арт».

Пунктом 2.1 зазначеного вище Договору, визначено, що новий кредитор (позивач) сплачує Первісному кредитору суму (ТОВ "Дорінг груп"), зазначену у акті звіряння взаємних розрахунків між ТОВ «Грін Арт» та ТОВ «Дорінг груп» станом на 27 квітня 2015 року, яка є фактичним боргом на момент укладання Договору про відступлення права вимоги і становить 515 360, 59 грн., шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок Первісного кредитора.

На виконання п.3.2 Договору про відступлення права вимоги укладеного 10 березня 2016 року між ТОВ "Дорінг груп" та ОСОБА_2, того ж дня на адресу відповідача ТОВ "Грін Арт" направлено поштове повідомлення про відступлення права вимоги.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення,в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, і не оспорюється учасниками цивільного провадження, відповідач свого обовязку і як наслідок умов договору №101 на транспортне - екпедиторське обслуговування від 1 вересня 2014 року не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованність визначена та узгоджена сторонами в розмірі 515 360, 59 грн., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків між ТОВ «Грін Арт» та ТОВ «Дорінг груп» станом на 27 квітня 2015 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ТОВ "Грін Арт" заборгованості на користь позивача ОСОБА_2 за договором № 101 від 1 вересня 2014 року в розмірі 515360,59 грн.

Посилання представника відповідача на той факт, що нотаріально засвідчена копія договору № 101 на транспортне - експедиторське обслуговування від 1 вересня 2014 року не може бути прийнята судом як належний доказ на підтвердження викладених позивачем обставин и є визначеною чинним законодавством підставою для відмови у позові, суд сприймає критично та не приймає до уваги з наступних підстав.

По-перше: факт укладання договору № 101 на транспортне-експедиторське обслуговування укладений 1 вересня 2014 року між ТОВ "Грін Арт" та ТОВ "Дорінг груп" і невиконання умов останнього відповідачем, визнається і не оспорюється сторонами по справі, а тому визначений в договорі борг за невиконання зобовязання є обставиною, що в розумінні вимог статті 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню

По-друге: відповідно до вимог Закону України "Про нотаріат" вбачається, що засвідчення вірності копії є нотаріальною дією, що спрямована на підтвердження факту відповідності копії оригіналу документа, і як наслідок вчинення цієї нотаріальної дії означає надання копії документу юридичної сили, що на думку суду, дає можливість сприймати останній як належний та допустимий доказ.

І по-третє: сторонам в судовому засіданні розяснені положення частини 4 статті 10 ЦПК України, якою передбачено, що суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках встановлених цим кодексом, а саме сторонам було розяснено їх право на звернення до суду з позовними вимогами про визнання правочину недійсним, оскарження вчинення нотаріальної дії та витребування відомостей на підтвердження вилучення оригіналу договору № 101 органами досудового розслідування, однак останні не скористалась наданим їм чинним законодавством правом та наполягали на судовому розгляді на підставі наявних в матеріалах цивільної справи доказів.

Окрім того, за змістом наведених вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року справа №6-979цс15.

Однак як було встановено судом, і не оспорювалося сторонами по справі, відповідач ТОВ "Грін Арт», а ні перед первісним кредитором ТОВ "Дорінг груп", а ні перед новим кредитором ОСОБА_2, погашення заборгованності не проводив.

Відповідно до пункту 6.1 Договору № 101 на транспортне-експедиторське обслуговування укладеного 1 вересня 2014 року між ТОВ "Грін Арт" та ТОВ "Дорінг груп" за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, винна сторона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приймаючи до уваги наведенні вище норми чинного законодавства, умови визначенні пунктом 2.4 Договору про відступлення права вимоги укладеного 10 березня 2016 року та встановленний в судовому засіданні факт неналежного виконання умов первісного договору № 101 від 1 вересня 2014 року відповідачем ТОВ "Грін Арт", суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача, визначених статтею 625 ЦК України 3% річних та витрат від інфляції, є законними та обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За викладених обставин, суд вважажє за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтвердженні судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 6890 грн., щодо стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки в матеріалах цивільної справи відсутні належні докази на підтвердження витрат з отримання позивачем правової допомоги в розмірі 4000 грн.

Керуючись статтями 10,60,79,88,212-215 ЦПК України, статями 509,512,514,516,517,526,625 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Арт» про стягнення заборгованості за договором на транспортно-експедиторське обслуговування задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Арт» на користь ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 515 360 грн. 59 коп., 3% річних в розмірі 15 969 грн., витрати від інфляції в розмірі 50 458 грн. 16 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Арт» на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду в розмірі 6 890 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Д.О. Зоріна