Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про стягнення трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобовʼязання, відсотків по банківському вкладу за прострочений строк виконання зобовʼязання, пені та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 8 січня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») був укладений договір банківського вкладу на загальну суму 17 495 доларів США. 10 січня 2015 року строк дії договору закінчився. З 12 січня 2015 року по 4 лютого 2015 року банк мав можливість повністю повернути позивачу суму вкладу з урахуванням обмежень НБУ - не більше 15 000 грн щодня. Зазначав, що згідно із випискою банку сума до видачі на 12 січня 2015 року склала

17 533,26 доларів США. Станом на 5 лютого 2015 року банк повністю не повернув суму вкладу і заборгованість склала 11 717,25 доларів США, згідно виписки банку.

Ураховуючи викладене та посилаючись на те, що в зв'язку з неналежним виконанням банком умов договору банківського вкладу просив стягнути з відповідача на свою користь 20,74 доларів США за прострочений строк виплати депозиту та нарахованих відсотків 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, 76,84 доларів США - відсотки по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, 7 579,51 доларів США пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення строку виплати депозиту та нарахованих відсотків та 5 000 грн у рахунок компенсації моральної шкоди.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від

8 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Платинум Банк» на користь ОСОБА_4 за прострочений строк виплати депозиту та нарахованих відсотків 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання - 20,74 доларів США, відсотки по банківському вкладу за прострочений строк виконання зобов'язання в сумі 76,84 доларів США, пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення строку виплати депозиту та нарахованих відсотків в сумі

7 579,51 доларів США та 1 000 грн у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПАТ «Платинум Банк» на користь ОСОБА_4 відсотки по банківському вкладу за прострочений строк виконання зобов'язання в сумі 76,84 доларів США, зa прострочений строк виплати депозиту та нарахованих відсотків 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання - 20,74 долари США, що еквівалентно 458,72 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Змінюючи заочне рішення суду першої інстанції, правильно застосувавши положення ст. 526, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1058, ч. 1 ст. 1060, ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів, у тому числі висновкам

(ст. 212 ЦПК України), апеляційний суд прийшов до правильного висновку, що проценти за договором банківського вкладу нараховуються в розмірі, передбаченому договором по день фактичного їх поверненню, оскільки не були повернуті вкладнику на його вимогу в установлений договором строк, а також підлягають стягненню 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування апеляційним судом положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, оскільки дана норма виниклих між сторонами відносин не регулює, так як встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 3 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М.Фаловська