УхвалА

іменем україни

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Національного банку України про стягнення матеріальної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 18 вересня 2015 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист про стягнення з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») на користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 11 586 доларів 34 центи США, а 29 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа. 21 вересня 2015 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 10 048 доларів 58 центів США, а 30 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа. 30 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання зазначених виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження.

Позивачі вказували про те, що 17 вересня 2015 року Постановою Правління Національного банку України ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року з 18 вересня 2015 року у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію. 29 вересня 2015 року та 30 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення вказаних вище виконавчих проваджень.

Зазначали про те, що у грудні 2015 року ними було отримано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по 200 тис. грн, тобто суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Вважали, що отримані ними грошові кошти не відповідають розміру, передбаченому ч. 2 ст. 533 ЦК України, унаслідок чого порушено їх права.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили суд на підставі ст. 321, ч. 2 ст. 533, ст. ст. 1173, 1174 ЦК України стягнути з Державного бюджету України завдану Міністерством юстиції України, Національним банком України майнову шкоду на користь ОСОБА_4 у розмірі 46 190 грн 21 коп. та на користь ОСОБА_5 у розмірі 83 865 грн 33 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року, позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким їх позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що питання примусового виконання судового рішення врегульоване Законом України «Про виконавче провадження».

Суди дійшли вірного висновку про те, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Зазначеним законом визначено порядок захисту прав і законних інтересів вкладників банку, він є чинним та неконституційним не визнавався.

Крім того, позивачами не заперечувався факт отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по 200 тис. грн відшкодування коштів за вкладом, що відповідає вимогам ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та сумі граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що позивачами не надано належних та допустимих доказів, що є їх процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), щодо завдання їм шкоди органами державної влади.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта