Справа № 529/570/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Полтавської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що вона, як власник домоволодіння, яке розташоване по вул. Яблуневій, 25 в смт. Диканька Диканського району Полтавської області, однак через невірно вказану адресу розташування цього майна у свідоцтві про право власності на частку в спільному майні подружжя позбавлена можливості ним розпоряджатись, позивач звернулась до суду з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність.

Від відповідача - ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Полтавської області /далі - ОСОБА_2 держнотконтора/ - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа ОСОБА_2 селищна рада Диканського району Полтавської області /далі - ОСОБА_2 селищна рада/ - заперечень проти позову не подала, подала заяву про розгляд справи у відсутність її представника.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі позивача, представника відповідача ОСОБА_2 держнотконтори та третьої особи ОСОБА_2 селищної ради.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя /далі - Свідоцтво/, виданого 11 жовтня 1974 року ОСОБА_2 держнотконторою та зареєстрованого за реєстровим № 1632, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними побудовами, який розташований по вул. Фрунзе, 15, яка в подальшому була перейменована на Яблуневу. Однак в даному свідоцтві допущена помилка при написанні адреси розташування вказаного нерухомого майна, а саме вказано вул. Фрунзе, 15, замість вірного вул. Фрунзе, 13.

Окрім того, на підставі дубліката, що має юридичну силу Свідоцтва про право на спадщину серії НАІ 689125, виданого 11 жовтня 1974 року ОСОБА_2 держнотконторою та зареєстрованого в реєстрі за № 61, ОСОБА_3 володіє 1/4 частиною спірного домоволодіння.

На підставі договору дарування, укладеного 18 вересня 1987 року та посвідченого ОСОБА_2 держнотконторою, зареєстрованого в реєстрі № 1566, який в подальшому був зареєстрований в органах БТІ та записаний в реєстрову книгу №10 та зареєстрованого за № 52, позивач ОСОБА_1, як обдарована володіє 1/4 частинами спірного домоволодіння.

Відповідно до п. 2 Глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії - дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застереженні відписом відповідної особи і печаткою установи, підприємства або організації ( у разі їх наявності) чи особи, яка видала документ.

Як вбачається з довідки, наданої відповідачем, що у зв'язку з тим, що нотаріус, який вчинив нотаріальну дію, не перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_2 держнотконторою, внести виправлення до Свідоцтва немає можливості.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що нотаріус, який видавав Свідоцтво, не працює у ОСОБА_2 державній нотаріальній конторі, а тому зробити застереження помилки у вказаному вище документі неможливо, суд приходить до висновку про те, що вказане Свідоцтво в частині адреси розташування 1/2 нерухомого майна, підлягає визнанню недійсним.

Рішенням ОСОБА_2 селищної ради № 38 від 26 квітня 2016 року підтверджено, що будинковолодіння, розташоване по вул. Яблуневій, 25 в смт. Диканька Диканського району Полтавської області, раніше мало адресу вул. Фрунзе, 25 та вул. Фрунзе, 13 в смт. Диканька Диканського району Полтавської області.

Як вбачається з Технічного паспорта на садибний житловий будинок, виданого 10 березня 2016 року приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", вказане домоволодіння в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, сараїв - літ. Б, б, погреба - літ. а2, воріт огорожі №1, огорожі №2, трубопроводу №3.

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент набуття ОСОБА_1 вказаної частини будинку, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вище викладені обставини, а також те, що позивачем по справі правомірно набуто право власності на спірне домоволодіння, зокрема на 1/2 частину, як спільну часткову власність подружжя. Право власності на вказані частки були належним чином зареєстровані позивачем в органах БТІ, що підтверджується відповідною довідкою від 28.03.2016 року. Тому суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на вказане домоволодіння, а Свідоцтво в частині адреси розташування нерухомого майна скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 328 ЦК України, ст. ст. 86, 100 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати частково недійсним в частині адреси розташування житлового будинку Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого 11 жовтня 1974 року ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1632 та зареєстрованого Полтавським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №10 за реєстровим № 53, що посвідчує право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого по вул. Фрунзе, 15 в смт. Диканька Диканського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований по вул. Яблуневій, 25 в смт. Диканька Диканського району Полтавської області та в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, сараїв - літ. Б, б, погреба - літ. а2, воріт огорожі №1, огорожі №2, трубопроводу №3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: