АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

06 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Шебуєвої В.А., Чобіток А.О.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Україна до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року,

встановила:

у вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором від 29.10.2007 р. в сумі 5 241 517 грн. 50 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року позовну заяву було задоволено. частково - стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 3 169 981 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що 29.10.2007 р. між ЗАТ «ОТП банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, за умовами якого позичальнику було надано кошти в сумі 90 000 дол. США з терміном повернення - 29.10.2028 р. На забезпечення виконання зобов'язання між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 29.10.2007 р. було укладено Договір поруки. Крім того, 25.02.2009 р., 25.05.2009 р., 09.10.2009 р., 24.11.2009 р., 18.05.2010 р., 04.11.2010 р., 17.11.2010 р., 16.03.2011 р., 14.07.2011 р., 28.12.2012 р між сторонами було укладено Додаткові договори.

28.08.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг» було укладено Договір факторингу, за яким ТОВ «ОТП Факторинг» набув право вимоги на Кредитний портфель, до складу якого увійшла вимога за вказаним вище Кредитним договором. Оскільки через невиконання позичальником своїх зобов'язань за договором утворилась заборгованість, позивач просив стягнути на його користь заборгованість в сумі 92 805,92 дол. США та пеню в сумі 5 241 517 грн. 50 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року позовну заяву було задоволено частково - стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 3 169 981 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 р. було виправлено описки в рішенні суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 11.08.2014 р. складала 92 805,92 дол. США, з яких заборгованість по тілу кредиту - 84 999,90 дол. США, відсотки - 7 806,02 дол. США. Крім того, позивач просив стягнути пеню в сумі 4 071 535 грн. 91 коп. за період з 28.08.2013 р. по 11.08.2014 р. Оскільки розмір пені значено перевищував розмір основної заборгованості, суд першої інстанції зменшив розмір пені до 2 000 000 грн. та стягнув заборгованість в солідарному порядку з позичальника та поручителя.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам. Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 192, 512, 514, 525, 526, 530, 533, 551, 553, 554, 1050, 1054, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України.

Доводи, викладені представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, висновків суду першої інстанції не спростовують.

ОСОБА_1 29.10.2007 р. було укладено Кредитний договір, в якому було вказано умови надання кредиту, порядок та строк його погашення, сплату процентів. Того ж дня ОСОБА_1 було подано Кредитну заявку про перерахування коштів на його поточний рахунок. Після отримання коштів позичальник вносив кошти на погашення кредиту Тому посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено факту отримання коштів є безпідставними.

13.09.2014 р. позивач направив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудову вимоги про дострокове виконання умов Кредитного договору. Можливість дострокового стягнення всієї суми кредиту передбачена умовами договору і позивачем було дотримано вказані умови.

Також є необґрунтованими посилання представника відповідача на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, а саме - розгляд справи у відсутність відповідачів. При розгляді справи в суді першої інстанції на адресу відповідачів направлялись поштою судові повістки та час і місце розгляду справи, однак відповідачі ухилялись від отримання повісток, в зв'язку з чим вони були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання (а/с 123, 124, 129, 130 т. 1). За таких обставин, суд першої інстанції правильно застосував норми ст. 169 ЦПК України.

В матеріалах справи міститься копія Договору факторингу від 28.08.2013 р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг», який є фінансовою установою та здійснює свою діяльність на підставі Статуту, зареєстрованого 19.12.2011 р.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції було витребувано у позивача детальний розрахунок про рух коштів на рахунку ОСОБА_1, в якому зазначено про внесення коштів на погашення заборгованості та їх розподіл. Даних про невідповідність внесених коштів наданому розрахунку та їх розподіл, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий

Судді

№ справи: 759/15921/14-ц/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2302/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Морозов М.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.