АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/680/15-ц Головуючий суддя І інстанції Олізаренко С.М.
Провадження № 22-ц/790/7127/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 31 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

21 січня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якого зазначило, що 05.05.2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування пластиковою карткою. Зобов'язання за договором відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 30 листопада 2014 року існує заборгованість за кредитом у розмірі 20176,24 грн., яка складається з 4437,90 грн. заборгованості за тілом кредиту, 12288,34 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3450,00 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом, а також нараховані позивачем штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 379,37 грн. штраф (процентна складова). Від вказаної суми позивач вираховував 12588,84 грн., які були стягнуті за чинним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2012 року в якості заборгованості за вказаним договором кредиту станом на 31 травня 2011 року. Отже суму заборгованості до стягнення на свою користь за договором кредиту позивач заявив у розмірі 8466,77 грн.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, внаслідок чого він автоматично пролонгується на такий же термін.

За таких обставин, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 вказану заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2008 року у розмірі 8466,77 грн., а також - понесені судовівитрати.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 31 березня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 466 грн. 77 коп., вирішено питання про відшкодування судових витрат.

У задоволенні заяви відповідача про перегляд вказаного заочного рішення було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити по справі нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що при ухваленні заочного рішення та її заяви про його перегляд судом першої інстанції не було враховано та не надано ніякого правового судження стосовно її заяви на пропуск позивачем строку позовної давності, що в даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позову.

Справа слухається в апеляційному суді неодноразово.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харковавід 31 березня 2015 року було скасоване і ухвалено нове рішення. В задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, рішенняАпеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В мотивах скасування касаційний суд вказав, що апеляційний суд не перевірив доводів позивача про переривання строку позовної давності, оскільки заочним рішенням Дзержинського районного суду Харківської області від 3 лютого 2012 року, яке набрало чинності, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за договором кредиту від 5 травня 2008 року у розмірі 12 388 грн 84 коп. Зазначене рішення суду відповідачем не виконано, тобто в силу ст. 599 ЦК України зобов'язання не виконано і відбулось переривання позовної давності та з даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 21 січня 2015 року, а тому дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та розглянутого судом позову, за відсутності представника позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові, обговоривши доводи скарги, вважає за необхідне її задовольнити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач ОСОБА_3 13.02.2015 року заявила про застосування позовної давності, яка є підставою для відмови у позові, посилаючись на те, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року вже було задоволено позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за цим кредитним договором в розмірі 12588,84 грн., яка склалася на момент звернення до суду. Вважає, що у даному випадку договірні відносини між сторонами припинилися і не продовжені, тому заявлені в цій справі вимоги про стягнення заборгованості, яка склалася з 03 лютого 2012 року по грудень 2014 року, вже після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, перебувають поза межами позовної давності (а.с. 36).

Районний суд вказану заяву відповідача не взяв до уваги, з посиланням на те, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, оскільки відповідач не заявила про відмову від продовження строку договору, вважається, що він продовжив свою дію на невизначений строк.

Проте з таким висновком районного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суд повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільного процесуального права заочне рішення апеляційного суду не відповідає.

Так, в контексті вищевказаних положень ст. 213 ЦПК України, згідно зі ст. 214 ЦПК України від час ухвалення рішення суд вирішує питання стосовно доведеності позову, зокрема, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і сторонами не заперечується, що 5 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5 тис. грн. у вигляді кредитного ліміту 5000 грн. на платіжну картку зі сплатою 30 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом; строк дії картки до червня 2011 року. Зобов'язання за договором відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого заявлена до стягнення заборгованість за цим договором становить 8466,77 грн., із врахуванням вже стягнутої за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2012 року суми 12588,84 грн.

Вказаний договір складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Згідно з пп 3.1.1 п. З розділу II Умов картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця, у даному випадку строк дії карти визначений за угодою сторін до кінця червня 2011 року, що вбачається із тексту заяви ОСОБА_3 від 05.05.2008р. про укладення договору кредиту (а.с. 10 на звороті).

Районний суд не взяв до уваги, що відповідно до тексту заяви ОСОБА_3 від 05.05.2008р. про укладення кредитного договору, підпункту 3.1.1 п. 3 розділу II Умов і правил надання банківських послуг граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, у даному випадку строк дії карти визначений за угодою сторін до кінця червня 2011 року (а.с.а.с. 10 на звороті, 15 на звороті). Відповідно до п. 5.4 п. 5 розділу II Умов і правил надання банківських послуг строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по кредитних картках без встановленого мінімального обов'язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на кредитній картці (в полі month - місяць) (а.с. 7)

Відповідно до п. п. 9.3, 9.6, 9.12 розділу І Умов і правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений термін. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, і, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення договору, він автоматично пролонгується (продовжується) на такий же строк. При нульовому залишку коштів на неактивному Картрахунку карти останній закривається.

Згідно до наявного у справі розрахунку заборгованості, наданого банком, останній платіж було здійснено відповідачем 23.09.2008р., у подальшому Картрахунок карти відповідача був неактивний (а.с. 16).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, згідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної (три роки) і спеціальної (один рік) позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, ч. 1 ст. 261 ЦК України, а оскільки у даній справі спір виник щодо невиконання обов'язків за договором, які мають встановлений строк, до застосування підлягають правила ч. 5 ст. 261 ЦК України про те, що За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно до правової позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по цивільній справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Оскільки в даній справі кредитний договір був укладений на таких самих умовах, що були встановлені у розглянутій Верховним Судом України справі № 6-14цс14, колегія суддів не вбачає підстав для того, щоб відійти від вказаної у постанові від 19 березня 2014 року правової позиції Верховного Суду України, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України підлягає до обов'язкового застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, у процесі розгляду справи відповідач просила суд застосувати строк позовної давності (а.с. 36, 46-49).

Позивач надав до суду копію заочного рішення Дзержинського районного уду м. Харкова по справі № 2-8934/2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агенство «Верус» в особі його філії у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 12588,84 грн., яка складалася із заборгованості за кредитом, 4437,90 грн.; 6075,28 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1000 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; а також - штрафів - 500 грн. фіксована частина, 575 грн. - процентна складова. Вказаним рішенням позов був повністю задоволений і було стягнуто на користь банку з ОСОБА_3, заборгованість за вказаним кредитним договором від 05.05.2008р. станом на 31.05.2011 року у розмірі 12388,84 грн., судові витрати. Солідарно стягнуто на користь банку з ТОВ «Українське Фінансове товариство «Верус» в особі його філії в Дзержинському районі м. Харкова та ОСОБА_3 заборгованість за вказаним кредитним договором від 05.05.2008р. в сумі 200 грн. (а.с. 5-6).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області по цій справі № 2-8934/11 (провадження № 22-ц/790/5269/15) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агенство «Верус» в особі його філії у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором від 05.05.2008 року в сумі 12588,84 грн. встановлено, що із вказаним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до районного суду 10 листопада 2011 року. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року про задоволення позову було ухвалою цього ж районного суду від 16 липня 2012 року скасоване та призначено справу до розгляду. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2013 року позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто на користь банку з ОСОБА_3, заборгованість за вказаним кредитним договором від 05.05.2008р. у розмірі 12388,84 грн., судові витрати. Солідарно стягнуто на користь банку з ТОВ «Українське Фінансове товариство «Верус» в особі його філії в Дзержинському районі м. Харкова та ОСОБА_3 заборгованість за вказаним кредитним договором від 05.05.2008р. в сумі 200 грн. Вказаною ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2013 року залишено без змін. (а.с. 122-125).

Стаття 264 ЦК України визначає наступні правила переривання перебігу позовної давності.

1. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

2. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

3. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, відповідно до вказаної норми ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність за вимогами банка про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором станом на 31.05.2011 року була перервана 10 листопада 2011 року - в результаті звернення банку із заявою про стягнення заборгованості на заявлену суму 12588,84 грн., після чого загальна трирічна позовна давність про стягнення заборгованості за заявленими в цій справі вимогами, нарахованими після 31.05.2011 року і до закінчення строку дії платіжної карти - червень 2011 року, відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України почала свій перебіг заново.

Згідно матеріалів справи перебіг трирічної позовної давності після настання строку виконання зобов'язання по сплаті щомісячних платежів, який у даному випадку обмежений строком дії карти, червень 2011 року, був перерваний зверненням банком до суду 10 листопада 2011 року з вимогами про повернення частини боргу станом на 31.05.2011 року. Із новим позовом про стягнення заборгованості за процентами у сумі 6213,06 грн., у тому числі які підлягали сплаті у червні 2011 року, за комісію 2253,71 грн. районний суд звернувся до суду по цій справі 21.01.2015 року, тобто зі спливом перебігу загальної трирічної позовної давності.

Відповідно до ст. 599 ЦК України обов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У даному випадку банком був наданий відповідачу споживчий кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 5000 грн., а не комерційний кредит на певний товар, тому з урахуванням вже присудженого за рішенням суду обов'язку виконання зобов'язання в натурі та стягнення неустойки, банк у даному випадку має право лише на суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України в якості відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання. Передбачені ст. 1048 ЦК України проценти є визначеною сторонами вартістю кредиту, а не платою за користування чужими грошовими коштами, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1046 цього ж Кодексу за договором позики позикодавець передає позичальнику грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, у власність, і тому у даній справі після закінчення строку дії картки такі проценти не підлягають нараховуванню.

Крім того, до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК, також передбачений у ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Верховним судом України в постанові від 23 вересня 2015 року по справі № 6-1206цс15 була викладена наступна правова позиція: виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для застосування вказаної правової позиції Верховного Суду України, оскільки у даній справі таких позовних вимог про стягнення штрафних санкцій та про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань не було заявлено і судом не розглядалося.

Відповідно до п. 9.3 Розділу І Умов і правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, за виключенням, коли наступили умови, які викладені у п.п. 9.6, 97, а саме: при відсутності на Картрахунку карти грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження дії карти і при ненадходженні грошових коштів на протязі 3-х місяців з моменту спливу строку дії Карти, банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючим тарифам, щомісячно. У випадку якщо залишок на Картрахунку менше розміру комісії, встановленими тарифами банку, то розмір комісії за обслуговування Картрахунку встановлюється в розмірі залишку коштів на Картрахунку, а при нульовому залишку коштів на неактивному Картрахунку карти останній закривається (а.с. 15).

Оскільки за положеннями статті 11 Цивільного кодексу України сторони в договорі мають діяти добросовісно, банк відповідно до вказаного договору повинний був нараховувати вищевказану комісію до закінчення грошових коштів на Картрахунку. Подальше його обслуговування при нульовому залишку коштів на неактивному рахунку суперечить загальним засадам цивільного законодавства, справедливості, добросовісності і розумності, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. У даному випадку на день закінчення строку дії карти на Картрахунку в межах ліміту залишилося 62,1 грн., які згідно до вказаних умов та наданого банком розрахунку підлягали стягненню в якості комісії на протязі не пізніше жовтня 2011 року і за цими вимогами станом на день звернення до суду із позовом по цій справі, 21.01.2015 року також сплив трирічний строк позовної давності (а.с. 7 на звороті).

Таким чином, оскільки районний суд помилився із застосуванням норм матеріального права, то з передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, за спливом трирічного строку позовної давності за вимогами про стягнення процентів і комісії за червень 2011 року та за безпідставністю в іншій частині заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307,ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 31 березня 2015 року скасувати. і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії