Справа №242/2898/16-ц
Провадження №2/242/936/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівської територіальної громади, про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 21.06.2016 р. звернувся до суду з позовом до Селидівської територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.09.2015 року помер його двоюрідний брат ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді квартири, що розташована за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Гоголя, б.30, загальною площею 29,9 кв.м.. Зазначена квартира належала померлому на праві власності, оскільки згідно довідки Товариства власників викуплених квартир «Дружба» № 336 від 24.04.2016 року ОСОБА_2 повністю сплатив пайовий внесок за квартиру. Єдиними спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв,язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Гоголя, б.30, загальною площею 29,9 кв.м..

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та слухати справу без його участі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20.01.2016 року, яке набрало законної сили 02.02.2016 року, встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 08.09.2015 року, дійсно є двоюрідним братом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 помер 08.09.2015 року, по що свідчить І-НО № 916127, виданого 10.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 03.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріусу Першої селидівської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті його двоюрідного брата ОСОБА_2, який помер 08.09.2015 року, до складу якої входить майно: квартира, що розташована за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Гоголя, б.30, загальною площею 29,9 кв.м..

03 червня 2016 року державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №35, що розташована за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Гоголя, б.30, загальною площею 29,9 кв.м, після смерті ОСОБА_1П, оскільки спадкоємцем не надано документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, що є предметом спадкування.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено п.п.4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлового - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 належала квартира №35, що розташована за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Гоголя, 30, загальною площею 29,9 кв.м., що підтверджується довідки Товариства власників викуплених квартир «Дружба» № 336 від 24.04.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 повністю сплатив пайовий внесок за квартиру, та довідкою, виданої КП «Селидівського БТІ» №222 від 15.06.2016 року, та копією технічного паспорту за інвентаризаційною справою №3144, виготовленого 20.072015 року.

Після смерті ОСОБА_2, який помер 08.09.2015 року, право власності на спірну квартиру перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю двоюрідному брату ОСОБА_1, який у встановленому порядку заявив про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, в той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено.

Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування, судом не встановлено.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Селидівської територіальної громади, про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Селидівської територіальної громади, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2, померлого 08.09.2015 року, а саме: квартиру №35, що розташована за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Гоголя, 30, загальною площею 29,9 кв.м., жилою площею 14,8 кв.м.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оригінал рішення знаходиться в Селидівському міському суді Донецької області.

Суддя Л.В.Пирогова