Справа № 438/769/16-ц
Провадження № 6/438/6/2016
У Х В А Л А

26 липня 2016 року Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Пещука Р.Й.

при секретарі Наминанік О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориславі подання державного виконавця Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1, погоджене з начальником Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань за рішенням суду, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Бориславського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу ОСОБА_2, у якому просить ухвалити рішення, яким тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань щодо виконавчого листа №2-2342/2008 від 26.09.2008 р., виданого Дрогобицьким міським судом. Подання просить розглянути у відсутності представника відділу (державного виконавця).

В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні у Бориславському міському відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 28150202, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2008р. і до досягнення дитиною повноліття. Постанова про відкриття виконавчого провадження та виклики щодо сплати заборгованості надсилалися боржникові за адресою, відображеною у виконавчому документі. У результаті вжитих заходів примусового виконання, не виявлено у боржника доходів, грошових коштів на поточних, карткових рахунках в установах банків, транспортні засоби на праві власності у боржника відсутні. Боржник неодноразово викликався у Бориславський міський відділ ДВС для сплати боргу по аліментах, письмово попереджався про кримінальну відповідальність у разі невиконання рішення суду, проте, всі виклики були ним проігноровані. Встановлено, що боржник не проживає за адресою, відображеною у виконавчому документі, часто виїжджає за кодон. Станом на 01.07.2016 р. заборгованість перед стягувачем становить 55 084,02 грн. Жодних відомостей про своє місце проживання, праці ОСОБА_3 не надав. Отже, наявність у боржника зобовязань, покладених на нього наведеним вище рішенням суду, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України. Згідно відповіді ДМС України, ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на розгляд подання не з'явився.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з подання, на виконанні у Бориславському міському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 28150202 з примусового виконання виконавчого листа №2-2342/2008, виданого 29.09.2008 р. Дрогобицьким міським судом, про стягнення з боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2008р. і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право особи на вільне пересування є основоположною Конституційною гарантією людини.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України». Відповідно до ст. 6 цього Закону: громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: - утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак, належні докази того, що ОСОБА_3 вчиняв дії (бездіяльність), які могли б свідчити про невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», в матеріалах справи відсутні.

Так, дії боржника ОСОБА_3 можуть бути визнані як ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, у випадку його свідомих дій або бездіяльності, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у боржника є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Державним виконавцем вказано у поданні, що у результаті вжитих заходів примусового виконання, у боржника ОСОБА_3 не виявлено доходів, грошових коштів на поточних, карткових рахунках в установах банків, транспортні засоби на праві власності у боржника відсутні.

Однак, державним виконавцем не надано доказів у підтвердження цього, та відсутні докази про вжиття державним виконавцем будь-яких заходів щодо встановлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. При цьому, відомостей про те, чи є у власності боржника нерухоме майно, державним виконавцем не зазначено.

Також, державний виконавець подання мотивує тим, що наявність у боржника ОСОБА_3 зобовязань, покладених на нього наведеним вище рішенням суду, є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон України.

Однак, Законом встановлено, що для можливості встановлення обмеження у праві виїзду за межі України повинен мати місце факт «ухилення» боржника від виконання зобов'язань, а не сама наявність зобовязань чи неможливість виконати судове рішення з інших обєктивних причин.

На час звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Крім цього, у поданні державним виконавцем зазначається, що постанова про відкриття виконавчого провадження, виклики щодо сплати заборгованості надсилалися боржникові ОСОБА_3 за адресою, відображеною у виконавчому документі, як місце проживання боржника, що боржник неодноразово викликався у відділ ДВС для сплати заборгованості по аліментах, письмово попереджався про кримінальну відповідальність у разі невиконання рішення суду.

Однак, суду не надано жодних підтверджень щодо надсилання боржнику таких листів та повідомлень. Зокрема, до подання додано лише дві копії листів (без підтвердження про їх надсилання) про необхідність явки ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби ще на жовтень 2011 року та на березень 2012 року. При цьому, адреса у одному з цих листів зазначена інша, ніж у виконавчому листі.

Зазначення у поданні про те, що боржник не проживає за адресою, відображеною у виконавчому документі, та часто виїжджає за кодон також не підтверджено жодним документом.

Суду не надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що боржник ухилявся від сплати заборгованості, відсутні докази про вжиття державним виконавцем будь-яких заходів щодо встановлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, відсутнє належне підтвердження про надіслання боржникові викликів державного виконавця з приводу заборгованості. Інших правових підстав для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6 державний виконавець не навів, суду не подано належних доказів свідомого ухилення боржника від погашення заборгованості. Подання державного виконавця є формальним та неналежно обґрунтованим.

Крім цього, державний виконавець посилається на пункт 43 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», який було виключено на підставі Закону № 3674-VI від 08.07.2011р.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до переконання, що подання не підлягає до задоволення у зв'язку із його необґрунтованістю, оскільки не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1, погоджене з начальником Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: