Справа № 755/7864/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Юрій Арсентійович про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду зі спільним позовом до Київської міської ради з вимогами: визнати право власності в порядку спадкування за законом на гаражний бокс НОМЕР_1, що знаходиться в ГБК «Русанівський-2» по вулиці М. Раскової, 52 в м. Києві за дружиною - ОСОБА_1 - ? частину вищевказаного гаражного боксу, та за сином - ОСОБА_2 - ? частину вищевказаного гаражного боксу, після смерті їх чоловіка та батька - ОСОБА_4, що є предметом позову. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина до складу якої входить об'єкт нерухомого майна - Гаражний бокс НОМЕР_1, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський-2» по вулиці М. Раскової, 52 в місті Києві. Спадкоємцями майна спадкодавця першої черги за законом є дружина - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2, які в межах шестимісячного строку заявили про намір прийняти спадщину, подали відповідні заяви до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А., яким заведена спадкова справа №17/2015. Згідно довідки Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний-1» від 20 березня 2005 року ОСОБА_4 був власником гаражного боксу НОМЕР_1, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський-2» по вулиці М.Раскової, 52 в місті Києві, однак нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки за життя спадкодавець не зареєстрував право власності на цей гараж у встановленому законом порядку, тому позивачі вимушені звернутись до суду з позовом про визнання права власності на гаражний бокс, що є предметом спадкування, оскільки в інший спосіб відновити свої порушення права не виявляється за можливе.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивачі користуючись своїм процесуальним правом подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки представника відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) відповідач не скористався.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Юрій Арсентійович, в судове засідання не з'явився, на вимогу суду надав належним чином завірену копію спадкової справи №17/2015 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.7 Закону СРСР „Про власність в СРСР", що набрав чинності з 1 липня 1990 року, ст.ст. 15, 16 Закону України „Про власність", що набрав чинності з 15 квітня 1991 року та втратив чинність з 20 червня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Виходячи з наявних у справі доказів, судом з'ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.14).

За життя ОСОБА_4 набув права власності на Гаражний бокс НОМЕР_1, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський-2» по вулиці М.Раскової, 52 в місті Києві, що підтверджується Довідкою від 20 березня 2007 року ( вих. №20), видана Гаражно-будівельним кооперативом «Русанівський-2» про сплату ОСОБА_4 суми пайового внеску за гаражний бокс в повному обсязі 12 травня 1984 року. (а.с.16)

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

19 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченка Ю.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

19 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченка Ю.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі заяви спадкоємців першої черги за законом, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. заведена спадкова справа №17/2015 щодо майна ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в ксерокопії долучена до матеріалів справи. (а.с.46-125)

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

29 березня 2016 року (вих. №19/02-31 та №20/02-31) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченко Ю.А. винесено Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на підставі якої відмовлено спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на гаражний бокс НОМЕР_1, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський-2» по вулиці М.Раскової, 52 в місті Києві, за відсутності у спадкоємців оригіналу правовстановлюючого документа на об'єкт нерухомого майна. (а.с.25,26)

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який розповсюджувався на правовідносини, що виникли між ОСОБА_4 та Гаражно-будівельним кооперативом «Русанівський-2», знайшли законодавче закріплення з прийняттям Закону УРСР «Про власність» у 07.02.1991 року, яким передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно, і підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли на час відкриття спадщини.

Таким чином, у разі смерті члена гаражного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, гаражний бокс в гаражному кооперативі входить до складу спадщини.

Як роз'яснено в пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває права власності на це майно і в праві розпоряджатися ним на свій розсуд.

Пункт 9 цієї Постанови передбачено, що оскільки визначення розміру пайових внесків віднесено до виключної компетенції загальних зборів членів ГБК, судам необхідно виходити з цих даних кооперативу.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що за життя ОСОБА_4 набув права власності на Гаражний бокс НОМЕР_1, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський-2» по вулиці М.Раскової, 52 в місті Києві, факт набуття права власності підтверджується Довідкою від 20 березня 2007 року ( вих. №20), видана Гаражно-будівельним кооперативом «Русанівський-2» про сплату ОСОБА_4 суми пайового внеску за гаражний бокс в повному обсязі 12 травня 1984 року.

Відповідно до положень частини першої статті 1278 Цивільного кодексу України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Після смерті спадкодавця право власності на вищезазначене нерухоме майно перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцям першої черги за законом - дружині - ОСОБА_1 та сину - ОСОБА_2, які фактично вступили у володіння спадковим майном, у встановленому порядку заявили про намір прийняти спадкове майно, однак не отримали свідоцтво про право власності на спадкове майно, у зв'язку з тим, що за життя спадкодавець не зареєстрував у відповідних державних органах право власності на об'єкт нерухомого майна.

В той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивачів, які є спадкоємцями першої черги за законом, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи , судом не встановлено.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивач) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Як вбачається з обставин справи, в цьому випадку, воля особи (позивачів у даній справі) щодо вільного використання свого права, тобто володіння, користування та розпорядження майном, - зв'язана волею сторонніх осіб (відповідача у справі), що суперечить вищевказаній презумпції.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідно до вимог закону позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю у спадкоємців правовстановлюючих документів на спадкове майно не можуть оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, тому у сукупності встановлених обставин є підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в рівних частинах, по ? частини кожному, на Гаражний бокс НОМЕР_1, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський-2» по вулиці М.Раскової, 52 в місті Києві.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Юрій Арсентійович про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд визнає за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, спадкоємцями першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в рівних частинах, по ? частини кожному, на Гаражний бокс НОМЕР_1, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський-2» по вулиці М.Раскової, 52 в місті Києві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Юрій Арсентійович про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину гаражного боксу НОМЕР_1, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський -2» по вулиці М.Раскової, 52 в місті Києві.

Визнати за ОСОБА_2, спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину гаражного боксу НОМЕР_1, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Русанівський -2» по вулиці М.Раскової, 52 в місті Києві.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я