Справа № 359/6032/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/780/3333/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 07.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Іванової І.В.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом заступника Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Бориспільська районна державна адміністрація Київської області, садівницьке товариство «Гатне-2», про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними правочинів та витребування земельних ділянок на користь держави.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у липні 2015 року заступник Бориспільського міжрайонного прокурора, в інтересах держави, в особі головного управління Держземагенства у Київській області, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсними наступні державні акти:

серії ЯБ № 287834 від 01 березня 2005 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:001:1323, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 287835 від 01 березня 2005 року на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:001:1324, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 287836 від 01 березня 2005 року на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:001:1325, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 287837 від 01 березня 2005 року на право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:001:1326, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ №287838 від 01 березня 2005 року на право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:001:1327, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 287839 від 01 березня 2005 року на право власності ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:001:1328, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 287840 від 01 березня 2005 року на право власності ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:001:1329, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 426279 від 14 травня 2008 року на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва із кадастровим номером :04:001:1323, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 426280 від 14 травня 2008 року на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва із кадастровим номером :04:001:1324, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 659591 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва із кадастровим номером :04:001:1325, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільськогорайону;

серії ЯБ № 659592 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва із кадастровим номером :04:001:1326, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 659593 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва із кадастровим номером :04:001:1327, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільськогорайону;

серії ЯБ № 659594 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:001:1328, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району;

серії ЯБ № 659595 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва із кадастровим номером :04:001:1329, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільськогорайону.

Крім цього, просив також визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок:

№1672 від 25 серпня 2008 року на земельну ділянку загальною площею 0,12 га з кадастровим номером :04:001:1323 з цільовим призначенням для ведення садівництва;

№ 1675 від 25 лютого 2008 року на земельну ділянку загальною площею 0,12 га із кадастровим номером :04:001:1324 з цільовим призначенням для ведення садівництва;

№ 2976 від 15 серпня 2006 року на земельну ділянку загальною площею 0,12 га із кадастровим номером :04:001:1325 з цільовим призначенням для ведення садівництва;

№ 2980 від 15 серпня 2006 року на земельну ділянку загальною площею 0,12 га із кадастровим номером :04:001:1326 з цільовим призначенням для ведення садівництва;

№ 2984 від 15 серпня 2006 року на земельну ділянку загальною площею 0,12 га із кадастровим номером :04:001:1327 з цільовим призначенням для ведення садівництва;

№ 2988 від 15 серпня 2006 року на земельну ділянку загальною площею 0,12 га із кадастровим номером :04:001:1328 з цільовим призначенням для ведення садівництва;

№ 2992 від 15 серпня 2006 року на земельну ділянку загальною площею 0,12 га з кадастровим номером :04:001:1329 з цільовим призначенням для ведення садівництва, витребувавши на користь держави з володіння ОСОБА_3 земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:1325, :04:001:1326, :04:001:1327, :04:001:1328, :04:001:1329, що розташовані в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району, та витребувати з володіння ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:1323 та :04:001:1324, що розташовані адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району.

В обґрунтування своїх позовних вимог заступник Бориспільського міжрайонного прокурора вказав на те, що під час проведення моніторингу даних публічної кадастрової карти України, доступної в мережі Інтернет, що є відображенням даних Державного земельного кадастру виявлені численні порушення вимог водного та земельного законодавства під час виділення на користь фізичних осіб земельних ділянок в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради. Розпорядженням Бориспільської РДА Київської області №95 від 16 лютого 2005 року «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам-членам садівницького товариства «Гатне-2» Вишеньківської сільської ради» у власність громадян передано земельні ділянки загальною площею 12,72 га для ведення садівництва.

У подальшому на підставі даного розпорядження видано державні акти на право власності на земельні ділянки на імя ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та згодом земельні ділянки були відчужені за договорами купівлі-продажу на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які отримали відповідні державні акти на право власності на земельну ділянку. Проте, відповідно до листів Бориспільської РДА від 03 квітня 2015 року та від 04 червня 2015 року у додатку до розпорядження голови Бориспільської РДА №95 від 16 лютого 2005 року «Список громадян-членів садівницького товариства «Гатне-2», яким передаються земельні ділянки у власність в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради, такі громадяни як ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 відсутні. Зважаючи на вказану обставину, заступник Бориспільського міжрайонного прокурора просив суд визнати недійсними та скасувати вищезазначені державні акти та договори купівлі-продажу, а земельні ділянки витребувати з незаконного володіння відповідачів на користь держави.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року в задоволенні позову заступника Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, перший заступник прокурора Київської області у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду щодо законності передачі спірної землі у приватну власність відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_10 , оскільки суд не надав належної оцінки доказам, підтверджуючим відсутність рішення Бориспільської районної державної адміністрації про передачу їм у власність земельних ділянок, та відповідно, відсутність достатнього обсягу повноважень на їх відчуження ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в свою чергу, не можуть вважатись добросовісними набувачами. В порушення ст. ст. 387, 388 ЦК України, суд першої інстанції не вирішив питання щодо витребування спірних земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Крім того, Судом залишено поза увагою факт незаконності спроби отримання у власність першими набувачами оспорюваних земельних ділянок за спрощеною процедурою в порядку ч.ч. 1,2 ст. 118 Земельного кодексу України на підставі технічної документації, а не в загальному порядку, встановленом ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України з розробкою і погодженням проекту відведення таких ділянок, оскільки будь-яких доказів щодо перебування земельних ділянок в користуванні перших набувачів на момент відведення та їх членство в ГО СТ «Гатне-2» матеріали справи не містять. Крім того, не погоджується перший заступник прокурора Київської області й з висновком суду першої інстанції про застосування строків позовної давності, зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що суд під час вирішення питання про дотримання строку позовної давності для звернення до суду з позовом має, по-перше, встановити дату, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, по-друге, встановити дату, коли особа звернулася до суду, та, по-третє, зясувати чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду з позовом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що головою Бориспільської РДА було видано розпорядження №95 від 16 лютого 2005 року «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам-членам садівницького товариства «Гатне-2» Вишеньківської сільської ради», яким затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення садівництва громадянам-членам СТ «Гатне-2», а також передано у власність земельні ділянки загальною площею 12,72 га з цільовим призначенням для садівництва (а.с.11).

На підставі даного розпорядження було видано державні акти на право власності на земельні ділянки в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району площею по 0,12 га, а саме: серії ЯБ №287834 від 01 березня 2005 на імя ОСОБА_4 з кадастровимномером :04:001:1323; серії ЯБ №287835 від 01 березня 2005 року на імя ОСОБА_5 з кадастровим номером :04:001:1324; серії ЯБ №287836 від 01 березня 2005 року на імя ОСОБА_6 з кадастровим номером :04:001:1325; серії ЯБ №287837 від 01 березня 2005 року на імя ОСОБА_7 з кадастровим номером :04:001:1326; серії ЯБ №287838 від 01 березня 2005 року на імя ОСОБА_8 з кадастровим номером :04:001:1327; серії ЯБ №287839 від 01 березня 2005 року на імя ОСОБА_9 з кадастровим номером :04:001:1328; серії ЯБ №287840 від 01 березня 2005 року на імя ОСОБА_10 з кадастровим номером :04:001:1329, що підтверджується відповідними копіями державних актів (а.с.22-28).

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу №1672 від 25 лютого 2008 року, ОСОБА_4 відчужив на користь ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1323 (а.с.15).

На підставі договору купівлі-продажу №1675 від 25 лютого 2008 року, ОСОБА_5 відчужив на користь ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1324 (а.с.16).

На підставі договору купівлі-продажу №2976 від 15 серпня 2006 року, укладеного між ОСОБА_6 відчужила ОСОБА_3 земельну ділянка з кадастровим номером :04:001:1325 (а.с.17).

За договором купівлі-продажу №2980 від 15 серпня 2006 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1326 (а.с.18).

За договором купівлі-продажу №2984 від 15 серпня 2006 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1327 (а.с.19).

За договором купівлі-продажу №2988 від 15 серпня 2006 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_9 земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1328 (а.с.20).

За договором купівлі-продажу №2992 від 15 серпня 2006 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_10 земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1329 (а.с.21).

На підставі вказаних цивільно-правових договорів ОСОБА_2 отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №426279 та серії ЯЖ №426280, та ОСОБА_3, відповідно, серії ЯД №659591, серії ЯД №659592, серії ЯД №659593, серії ЯД №659594, серії ЯД №659595 (а.с.29-35).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор не надав належних та допустимих доказів, підтверджуючих незаконність передачі у власність першим набувачам спірних земельних ділянок. Крім того, суд зазначив.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що в грудні 2004 року СТ «Гатне 2» отримало в оренду земельну ділянку для ведення колективного садівництва (договір оренди земельної ділянки від 07.05.2004 р.) (т. 1 а.с. 192-199)

У відповідності до Генерального плану території садівницького товариства «Гатне-2» громадянам членам СТ «Гатне - 2» буди передані для їх користування земельні ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0, 12 га. В тому числі, такі земельні ділянки були надані членам СТ ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

В грудні 2004 року 106 членів СТ «Гатне-2», в тому числі, і вищевказані громадяни, скористались своїм правом на отримання у власність земельних ділянок та звернулись до Бориспільської районної державної адміністрації із заявами про приватизацію земельних ділянок, які знаходились у них в користуванні.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції станом на грудень 2004 року), громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської ради або районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

09.12.2004 року, розглянувши клопотання громадян, членів садівницького товариства «Гатне-2», про передачу їм у власність земельних ділянок для ведення садівництва в СТ «Гатне-2» в адмінмежах Вишеньківської сільської ради, Бориспільська районна державна адміністрація надала дозвіл на складання технічної документації із землеустрою, що підтверджується листом № Г-4631 від 09.12.2004р. за підписом заступника голови адміністрації ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 200) Додатком до вищевказаного дозволу є список громадян, членів садівницького товариства «Гатне-2», яким передаються земельні ділянки у власність в адмінмежах Вишеньківської сільської ради в кількості 106 осіб, в тому числі і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

У відповідності до ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, яка діяла на момент розробки технічної документації), на підставі вищевказаного дозволу, ТОВ «Широта» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для 106 громадян, в тому числі і тих, державні акти на імя яких оскаржуються прокуратурою.

До складу розробленої ТОВ «Широта» технічної документації входило, в тому числі, кадастрові плани усіх земельних ділянок, довідки на кожного громадянина члена СТ «Гатне-2» про надання йому у користування відповідної земельної ділянки у садівницькому товаристві.

Головою Бориспільської РДА було видано розпорядження №95 від 16 лютого 2005 року «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам-членам садівницького товариства «Гатне-2» Вишеньківської сільської ради», яким затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення садівництва громадянам-членам СТ «Гатне-2», а також передано у власність земельні ділянки загальною площею 12,72 га з цільовим призначенням для садівництва (а.с.11).

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно з положеннями ст. 112 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів апеляційного суду, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, погоджується з висновками суду першої інстанції, який, оцінивши в сукупності надані сторонами докази, встановив недостатність належних та допустимих доказів, обгрунтовуючих позовні вимоги.

У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Місцевим судом вірно критично оцінені письмові пояснення ОСОБА_12, який в період часу з 15 березня 2004 року по 07 квітня 2005 року обіймав посаду першого заступника голови Бориспільської РДА Київської області, оскільки він не був допитаний у суді в якості свідка та не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

Як вбачається із змісту п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності» відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Відповідно до п. 25 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності» набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для зясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Відповідачі ОСОБА_13 та ОСОБА_3 при набутті права власності на спірні земельні ділянки вчинили усі дії, передбачені законом, для набуття такого права, а тому є належними власниками та добросовісним набувачами земельної ділянки.

До спірних правовідносин слід також застосовувати та враховувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини та права відповідачів на мирне володіння майном.

Так, відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - Конвенція) кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (надалі - Європейський суд) у справі „ Стретч проти Сполученого Королівства (рішення від 24.03.2003 року, Stretch v. United Kingdom, §§ 36-41) вирішував долю майна, право користування яким набуте приватною особою за договором, що згодом був визнаний недійсним. При цьому, особливістю цієї справи було те, що договір визнаний недійсним також і через перевищення державним органом, що був стороною такого договору, своїх повноважень при його укладанні. В подальшому, вирішувалась доля майна, яке на перший погляд повинно було повернутись до володіння держави, як правовий наслідок визнання договору недійсним.

Але, Європейський суд з прав людини зробив висновок, що в цьому разі такий наслідок, як вимога повернути майно, порушує статтю 1 Протоколу 1 до Конвенції (право особи на мирне володіння майном) та не може бути застосований судами. Європейським судом встановлено, що визнання національними судами недійсним договору, за яким особа отримала майно від держави та наступне позбавлення її цього майна на тій підставі, що державний орган діяв ultra vires («із перевищенням повноважень») є непропорційним втручанням у право володіння майном. Крім того, Європейський суд зазначив, що в таких випадках позбавлення набувача права на майно є неможливим також з огляду на обставину, що при укладанні договору із державним органом, останній сам вважав, що має повноваження чинити такі дії.

Також, слід зазначити, що у своїй постанові від 14 березня 2007 року Верховний Суд України на підставі статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовував рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» та зазначив, «що самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизаційного майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця».

Більше того, як свідчить практика Європейського суду, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого протоколу до Конвенції заборої іяє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав особи (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 p., «Новоселецький проти України» від 11.03.2003 р., «Федоренко проти України» від 01.06.2006 p.). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Позиція Європейського суду при розгляді питання захисту права особи на мирне володіння майном зводиться до того, що «позбавлення майна згідно із другою нормою може бути вчправданим, тільки якщо доведена, крім іншого, наявність «інтересів суспільства» та «умов передбачених законом». Більше того, будь-яке втручання у володіння майном має задовольняти принцип пропорційності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні позву, суд першої інстанції крім наведених вище підстав зазначив також сплив позовної давності. Однак судова колегія не може погодитись із таким висновком суду виходячи з такого.

Позовна давність за статтею 256 ЦК України - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 4, 5 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як розяснено в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", відповідно до якого, установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Тобто позовна давність, як підстава для відмови у задоволенні позову, може бути застосована лише тоді, коли суд встановить, що право позивача було порушене, але воно не підлягає судовому захисту за спливом позовної давності.

Враховуючи ту обставину, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог прокурора, він обґрунтовано відмовив прокурору з цих підстав, а тому застосування позовної давності як додаткової підстави для відмови у задоволенні позову, було зайвим. Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині застосування судом першої інстанції ч. 4 ст. 267 ЦК України, а саме сплив позовної давності як підставу для відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на пропуск строків позовної давності, як на підставу для відмови в задоволенні позову. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

ОСОБА_14