Справа № 362/4598/16-ц
Провадження 2/362/2596/16
У х в а л а

"01" листопада 2016 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Орда О.О., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства Марфін -Банк до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва, ОСОБА_1 андрія Сергійовича про зняття арешту із заставленого майна ,-

в с т а н о в и в :

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства Марфін -Банк до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва, ОСОБА_1 про зняття арешту із заставленого майна в якому він просить зобовязати районний відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва зняти арешт із земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Васильків, вулиця В.Середи, 14/19 загальною площею 0,1 га яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

У п. 5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Крім того відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб»єкта оціночної діяльності суб»єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв»язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов»язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 60 Закону до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутися не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

У п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз»яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця , пов»язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження»

Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» і роз»ясень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» ( з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред»явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Таким чином, арешт майна, який не пов»язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Оскільки зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що між сторонами немає спору про право власності (користування ) майном, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, позивачу слід визначитися в якому порядку слід вирішувати спір: в порядку позовного провадження чи за правилами розділу VII ЦПК України.

Також, зміст позовної заяви не містить викладення обставин щодо порушення прав та законних інтересів з боку відповідача ОСОБА_1, тобто позивачем не зазначено, які його права та законні інтереси порушено зазначеною особою, що є підставою залучення ОСОБА_1С . в якості сторони по справі, в розрізі даного спору, оскільки до нього не пред'явлено позовних вимог.

Крім того, позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва з вимогою про зняття арешту зі спірної земельної ділянки, та доказів відмови відповідача у задоволенні такої вимоги, тобто позивачем не надано доказів врегулювання спору у позасудовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає тому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.ст.119,121 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Марфін -Банк до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва, ОСОБА_1 андрія Сергійовича про зняття арешту із заставленого майна залишити без руху, про що повідомити позивачу та надати їй строк для усунення вказаних недоліків який не може перевищувати трьох днів з моменту отримання копії ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я ОСОБА_2