Справа №473/1745/15-ц 11.08.2016 11.08.2016 11.08.2016
Провадження №22-ц/784/50/16
Категорія 5 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О.,Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участю: представника позивачів ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами

представника позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, правонаступником якого є ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9

та представника відповідачки ОСОБА_10 - ОСОБА_4

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 листопада 2015 р., по справі за позовом

ОСОБА_5, ОСОБА_6, правонаступником якого є ОСОБА_7, ОСОБА_8

до

виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області,

ОСОБА_10,

реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області, Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_14 Аваль»

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 р. ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Вознесенської міської ради, ОСОБА_10 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання частково незаконними та часткове скасування рішень виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначали, що вони разом з ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_11, Управлінням Пенсійного фонду України у м. Вознесенську та Вознесенському районі, а також держава (яка передала належну їй частину майна в оперативне управління Управлінню праці та соціального захисту населення Вознесенської РДА) є співвласниками нежитлової будівлі по вул. Кірова, 25 в м. Вознесенську.

Разом з ними співвласником вказаного майна (27/100 часток) була й ОСОБА_10, яка користувалася підвальним приміщенням в складі будівлі.

Проте, рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 95 від 27 липня 2004 р. «Про впорядкування ведення містобудівельного та земельного кадастрів» підвальне приміщення по вул. Кірова, 25 у м. Вознесенську (ресторан «Ельдорадо») виділено в окремий обєкт та йому присвоєно окрему адресу «вул. Кірова, 25/1» у звязку з чим рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради №127 від 24 вересня 2004 р. «Про розгляд питань обліку та реєстрації обєктів нерухомого майна та зміну право встановлювальних документів» вирішено оформити право власності на це приміщення за ОСОБА_10 та КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» зобовязано зареєструвати видані правовстановлюючі документи.

На підставі рішень ОСОБА_10 отримала свідоцтво про право власності на ціле нежитлове підвальне приміщення та зареєструвала право власності щодо нього.

Посилаючись на те, що зазначені рішення були прийняті, а свідоцтво про право власності - видане з порушенням вимог закону та прав позивачів, зокрема виділ проведено без погодження з іншими співвласниками майна, без розрахунку часток співвласників, без з'ясування технічної можливості такого виділу та без укладення між співвласниками відповідного договору, що створює позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, а саме позбавлено можливості використати своє право на отримання земельної ділянки для обслуговування будівлі, позивачі просили про визнання оскаржуваних рішень частково незаконними та їх часткове скасування, а саме в частині, що стосується спірної будівлі, а також про визнання незаконним та скасування виданого на ім'я ОСОБА_10 оспорюваного свідоцтва про право власності.

В процесі розгляду справи ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8М доповнили свої позовні вимоги та просили визнати за ОСОБА_5 право власності на 3/50 частки нежитлової будівлі по вул. Кірова, 25 в м. Вознесенську, що складається з нежитлових приміщень загальною площею 56,7 кв.м., за ОСОБА_7 - права власності на 3/50 частки цього майна, що складається з нежитлових приміщень загальною площею 56,8 кв.м., за ОСОБА_8 - права власності на 1/50 частку цього майна, що складається з нежитлових приміщень загальною площею 17 кв.м., посилаючись на те, що державний реєстратор відмовив їм в реєстрації їх право власності щодо належного їм майна (що знаходиться в спільній частковій власності) в зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на майно не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема містять суперечності щодо виду власності (особиста чи спільна, якщо спільна то сумісна чи часткова)

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 серпня 2015 р. до участі в розгляді справи в якості відповідача залучено реєстраційну службу Вознесенського міськрайонного управління юстиції.

Ухвалою цього ж суду від 17 вересня 2015 р. до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ПАТ «ОСОБА_14 Аваль».

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 листопада 2015 р. позовні вимоги задоволені частково. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області №95 від 27 липня 2004 р. «Про впорядкування ведення містобудівельного та земельного кадастрів» - в частині надання ресторану «Ельдорадо», який належить приватному підприємцю ОСОБА_10, окремої адреси: вулиця Кірова, 25/1. Визнати незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області №127 від 24 вересня 2004 р. «Про розгляд питань обліку та реєстрації обєктів нерухомого майна та зміну право встановлювальних документів» - в частині оформлення права приватної власності ОСОБА_10 на нежитлове приміщення по вулиці Кірова, 25/1. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 5 жовтня 2004 р., видане виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області №127 від 24 вересня 2004 р. на імя ОСОБА_10. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі представник позивачів, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності, просила рішення в цій частині скасувати та ухвалите нове про задоволення цих позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_10, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання частково незаконними та часткове скасування рішень виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, просив його скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 р. до участі у справі залучено процесуального правонаступника ОСОБА_6, померлого 28 листопада 2015 р., ОСОБА_7.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивачів не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника позивачів підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного.

Так, частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваними рішеннями Вознесенської міської ради фактично проведено виділ в натурі належної ОСОБА_10 частки зі складу спільної будівлі, а оспорюваним свідоцтвом юридично закріплено виділ. Оскільки виділ проведено з порушенням вимог закону, а саме без погодження з іншими співвласниками майна, без належного розрахунку часток співвласників, без зясування технічної можливості такого виділу та без укладення між співвласників відповідного договору, тому суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність рішень міської ради та свідоцтва про право власності.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, на підставі наступного.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння ( п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»

З матеріалів інвентарної справи, наданої Вознесенським бюро технічної інвентаризації за адресою: вул. Кірова, 25, вбачається що зазначена нежитлова будівля (колишній « Дом быта») належала державі.

18 березня 1996 р. між Фондом держмайна України та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу державного майна з аукціону , а саме приміщень банкетного залу з підсобними приміщеннями, загальною площею 236,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Вознесенськ, вул. Кірова, 25. Зазначений договір був зареєстрований в Вознесенському бюро технічної інвентаризації 30 січня 1997 р. за № 5. Згідно плану технічної інвентаризації, зазначені приміщення знаходяться в підвальній частині нежитлової будівлі.

27 березня 1996 р. між Фондом держмайна України та товариством покупців громадян в особі голови товариства ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу державного майна, приміщень «Фотографії» по вул. Кірова, 25 у м. Вознесенську, загальною площею 113,5 кв.м. Зазначений договір був зареєстрований в Вознесенському бюро технічної інвентаризації за ТОВ «Світ фото» на праві колективної власності 8 жовтня 2001 р. за № 5.

27 серпня 1996 р. між Фондом держмайна України та товариством покупців членів трудового колективу ПКФ «Бут» , в особі голови ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу державного майна, а саме: нежитлових приміщень, загальною площею 676, 9 кв.м., у тому числі 210,9 кв.м за адресою: вул. Кірова, 25 у м. Вознесенську, яке складається з приміщень ювелірної майстерні - № 18 площею 9,6 кв.м., № 35, площею 7,4 кв.м.,службових приміщень № 22 площею 13,3 кв.м. та № 23, площею 17,7 кв.м. та коридору спільного користування, а також приміщення перукарні, яке складається з котельні 1, площею 7,1 кв.м., кладової № 4, площею 4,5 кв.м. залу № 5 , площею 64,9 кв.м., коридору № 6, площею 1.1 кв.м, приміщення № 8, площею 15,8 кв.м., залу № 9, площею 36,5 кв.м., приміщення № 10, площею 16,9 кв.м., № 11, площею 7,3 кв.м., № 12, площею 8, 8 кв.м.

14 жовтня 1997 р. між Фондом держмайна України та ТОВ «Побут» в особі його директора ОСОБА_11 була укладена угода, якою внесені зміни та доповнення до вищезазначеного договору купівлі-продажу державного майна цілісного майнового комплексу ВКФ» «Побут» , згідно яких загальну площу цілісного майнового комплексу ВКФ «Побут» збільшено на 58,1 кв.м. за рахунок підвальних приміщень по вул. Кірова, 25, а саме: № 7 площею 21.5 кв.м., № 8 площею 10,7 кв.м, № 9 площею 10,8 кв.м., № 10 площею 15, 1 кв.м.

Рішенням Вознесенської міської ради від 27 вересня 2000 р. № 140 «Про розгляд питань обліку та реєстрації обєктів нерухомого майна», оформлено право власності за Державою в особі Верховної Ради України на частину приміщень, площею 250,1 кв.м. по вул. Кірова, 25 , яке знаходиться в оперативному управлінні Управління праці та соціального захисту населення Вознесенської райдержадміністрації 9 жовтня 2000 р. видано свідоцтво про право власності на ці будівлі.

Рішенням Вознесенської міської ради № 159 від 25 жовтня 2000 р. «Про розгляд питань обліку та реєстрації обєктів нерухомого майна» оформлено право власності за ОСОБА_15 на частину будівлі, площею 17,0 кв.м, та 20 листопада 2000 р. видано свідоцтво про право власності на частину будівлі.

Рішенням Вознесенської міської ради № 145 від 31 жовтня 2001 р. «Про розгляд питань обліку та реєстрації обєктів нерухомого майна» оформлено право власності за ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на частину підвального приміщення, загальною площею, 43, кв.м, по вул. Кірова, 25 у рівних частках з приміщень № 7 площею 10,7 кв.м, № 8 площею 10,8 кв.м, та №11 площею 21,3 кв.м, які входили до складу приміщень придбаних ТОВ «Побут» у Фонду державного майна України 14 жовтня 1997 року.

Отже, зазначені документи свідчать про те, що власниками нежитлової будівлі були придбані конкретні приміщення, а не частка в нежитловому приміщенні.

Вподальшому, рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 95 від 27 липня 2004 року «Про впорядкування ведення містобудівельного та земельного кадастрів» підвальне приміщення по вул. Кірова, 25 у м. Вознесенську (ресторан «Ельдорадо») виділено в окремий обєкт та йому присвоєно окрему адресу «вул. Кірова, 25/1» у звязку з чим рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради №127 від 24 вересня 2004 року «Про розгляд питань обліку та реєстрації обєктів нерухомого майна та зміну право встановлювальних документів» вирішено оформити право власності на це приміщення за ОСОБА_10 та КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» зобовязано зареєструвати видані правовстановлюючі документи.

На підставі рішень ОСОБА_10 отримала свідоцтво про право власності на підвальне приміщення та зареєструвала право власності щодо нього.

Таким чином, відповідачка була та залишилась власником підвального приміщення.

Звертаючись до суду, позивачі посилались на те, що зазначене рішення та свідоцтво, створює їм перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, а саме позбавляє їх можливості використати своє право на отримання земельної ділянки для обслуговування будівлі.

Проте з такими доводами позивачів погодитись не можна, оскільки позивачі були та залишилися власниками придбаних приміщень та жодних перешкод у їх користуванні зі сторони відповідачки їм не чиниться.

Щодо посилань позивачів на те, що виділення приміщення, що належить відповідачці в окрему адресу та видачі свідоцтва на це приміщення порушить права інших співвласників на отримання вподальшому земельної ділянки для обслуговування будівлі, то з цим погодитись не можна, оскільки надання приміщенню, що належить відповідачці окремої адреси та видача свідоцтва на право власності, не позбавляють сторони можливості звернутися до Вознесенської міської ради з метою отримання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. До того ж, матеріали справи не містять даних про виділення відповідачці земельної ділянки для обслуговування підвального приміщення.

Твердження представника позивачів про те, що оскаржуваними рішеннями Вознесенської міської ради фактично проведено виділ в натурі належної ОСОБА_10 частки зі складу спільної будівлі, а оспорюваним свідоцтвом юридично закріплено виділ, не відповідають фактичним обставинам справи та змісту правовстановлюючих документів власників нежитлової будівлі № 25 по вул. Кірова в м. Вознесенську.

Зазначення ідеальних часток власників нежитлового приміщення в реєстрі прав власності на нерухоме майно, на яке посилається представник позивачів, як підставу виникнення права спільної часткової власності, не є безумовним доказом того, що майно відповідачки знаходиться у спільній частковій власності разом з ними.

За такого висновок суду про наявність підстав для скасування оскаржуваних рішень та свідоцтва про право власності не відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Що ж стосується вимог позивачів про визнання за ними права власності на нежитлові приміщення, то суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні цих позовних вимог, оскільки набуття права власності за рішенням суду, відповідно до ст. 392 ЦК України може мати місце лише у двох випадках: якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, або, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами, або ними оспорюється.

Проте таких доказів позивачами не надано.

Відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на обєкт нерухомого майна у звязку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на обєкт нерухомого майна, а тому норми ст. 392 ЦК України до вказаних правовідносин застосовуватися не можуть.

За такого доводи представника позивачів щодо наявності підстав для визнання за позивачами права власності на нежитлові приміщення в судовому порядку є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивачів на користь ОСОБА_10 підлягають стягненню 1124 грн. 60 коп. судових витрат з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_9 відхилити, а апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_10 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 листопада 2015 р. в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання частково незаконними та часткове скасування рішень виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 по 1124 грн. 60 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_16