Справа № 711/2-41/11
У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Тячівського районного суду від 10 травня 2016 року про відмову в ухваленні додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про скасування рішення селищної ради, визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тячівського районного суду від 10 травня 2016 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення щодо позовної вимоги про скасування рішення Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про скасування рішення селищної ради, визнання права власності на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення щодо позовної вимоги про скасування рішення Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про скасування рішення селищної ради, визнання права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2010 року у відкритті провадження щодо даної позовної вимоги було відмовлено, а тому ця вимога не була предметом розгляду у даній справі.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 п.1 ст. 220 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої не будь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою ВССУ від 23 грудня 2015 року ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 про скасування рішення Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29 травня 2008 року та визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,6 га, розташовану в районі гори «Магура» смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року залишено без змін.

В даній ухвалі суд касаційної інстанції серед іншого вказав, що висновок апеляційного суду про те, що зазначене рішення Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29 травня 2008 року не оскаржене є помилковим, оскільки предметом спору у даній справі, крім іншого, є скасування цього рішення (т. 1 а.с. 2), тобто суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 214, 315 ЦПК України не розглянув одну з позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, подавши 30 березня 2010 року в Тячівський районний суд Закарпатської області позов до Солотвинської селищної ради в даній цивільній справі також просили скасувати рішення Солотвинської селищної ради від 29 травня 2008 року за №358 (Т.1 а.с.1-3).

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2010 року було відмолено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3В до Солотвинської селищної ради в частині скасування рішення Солотвинської селищної ради від 29.05.2008 року за №358 та від 22.01.2009 року за №467, зобовязанні голови Солотвинської селищної ради ОСОБА_5 погодити технічну документацію із землеустрою та видати Тячівським районним земельним відділом державні акти на право приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3В, зобовязанні голови Солотвинської селищної ради ОСОБА_5 винести рішення Солотвинської селищної ради на продовження розпочатого будівництва житлового будинку ОСОБА_3 на підставі заяви до виконкому від 13.01.2009 року, розяснено позивачам їх право на звернення до суду за вирішенням спору в цій частині позовних вимог в порядку адміністративного судочинства, копія якої була направлена позивачам (Т.1 а.с.85-86, 87).

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2010 року в даній цивільній справі в решті позовних вимог було відкрито провадження (Т.1 а.с.88).

Таким чином, на момент відкриття провадження в даній цивільній справі було відмолено у відкритті провадження в тому числі і відносно позовної вимоги позивачів щодо скасування рішення Солотвинської селищної ради від 29 травня 2008 року за №358, а тому ця позовна вимога не була і не могла бути предметом розгляду в даній справі.

Ухвала судді від 10 серпня 2010 року, як на момент розгляду справи судом першої інстанції по суті, так і на момент розгляду судом питання про ухвалення додаткового рішення та постановлення оскаржуваної ухвали, є чинною і не скасованою.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду цивільної справи і повторному зверненню до суду з таким самим позовом (ч.6 ст. 122 ЦПК України).

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення та обґрунтовано в його ухваленні відмовив.

Ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що у відповідності до положень ст.312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись 307, 312, 314, 315,371 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Тячівського районного суду від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді