Справа № 686/6445/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про зобовязання не чинити перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про зобовязання відповідача не чинити перешкод її участі у вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 22.07.2000 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25.07.2011 року. 06.12.2004 року в них народився син ОСОБА_6. З моменту коли вони з відповідачем офіційно припинили шлюбні відносини їх син проживав разом із нею. Вона не була проти того, щоб син бачився з батьком, щоб батько брав участь у вихованні сина. До певного часу такий спосіб побачення відповідача влаштовував, однак з моменту коли він довідався, що вона має намір одружуватись з іншим чоловіком, відповідач створив такі умови, за яких вона позбавлена можливості бачитись з дитиною. Відповідач забрав дитину до себе за адресою: АДРЕСА_1, примусово змінив дитині номер телефону і на всі її намагання поспілкуватись з дитиною чинить всякі перешкоди, не даючи можливості їм бачитись, не кажучи вже про тривале спілкування, при цьому він щоразу провокує скандали, які бачить дитина, що негативно впливає на психіку дитини. На сьогодні вона має змогу забезпечити для дитини належні умови проживання, виховання, тощо. Оскільки, вона має право, яке є одночасно і її обов'язком відповідно до Сімейного кодексу України, та бажання виховувати власного сина, тому вона вимушена звернутись до суду та просить позов задоволити і зобов'язати відповідача не чинити перешкод в її участі у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та одночасно визначити наступні способи її участі у вихованні сина: побачення пять разів на тиждень з понеділка по пятницю з 15 години до 19 години за місцем проживання сина; у вигляді спілкування та систематичних побачень щотижнево у неділю в період з 10 години до 19 години без участі батька, з правом відвідування дитиною місця її проживання; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного зв'язку, поштового, електронного або іншого способу зв'язку, що не передбачають безпосерднього спілкування сина та матері. З метою виконання даних способів, зобов'язати відповідача за день до її побачення з сином надати їй точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а в разі настання таких змін, повідомити її про це особисто на наступний день після настання таких змін.

В судовому засіданні позивач з урахуванням висновку органу опіки та піклування уточнила свої позовні вимоги та просила: зобовязати відповідача не обмежувати її спілкування з сином особисто, засобами телефоного звязку, поштового, електронного або іншого способу звязку, які не передбачають безпосереднього спілкування сина та матері; з метою виконання нею данних способів, зобовязати відповідача за день до її побачення з сином надати її точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а в разі настання таких змін, негайно її повідомити про це особисто на наступний день після настання таких змін, негайно повідомляти про погіршення стану здоровя дитини та зобовязати відповідача не чинити перешкоди в її участі у вихованні сина. Одночасно просила визначити наступні способи участі її у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2: побачення щотижня у понеділок та середу з 19год. до 21год. за місцем проживання сина, у неділю в період з 10год. до 19год. без участі батька, з правом відвідування дитиною місць відпочинку та культурних закладів з урахуванням перебування сина на оздоровленні.

Також в судовому засіданні позивач пояснила, що на прикінці грудня 2015 року в неї виник конфлікт з чоловіком, коли вона йому повідомила, що має намір створити іншу сімю, то він почав її шантажувати, говорив, що зведе рахунки з життям, декілька разів дитина бачила його пяним. Після цього, син почав звинувачувати її в тому, що відбувається. Син жаліє батька і боїться щоб з ним нічого не трапилось. Відповідач звернувся до її матері по допомогу і вона його запросила жити до них. Вона цього не могла стерпіти і пішла з дому, а коли приходила, то її виганяли, викидали продукти, які вона приносила. Ці сварки продовжувались на протязі 2 тижнів і тому вона пішла з дому. 01.02.2016 року чоловік забрав сина до себе і вона не могла прийти до нього. Він її пускав два рази але при зустрічі постійно стоїть над головою та не дає можливості поспілкуватись з дитиною. Дозволяє нецензурні вислови на її адресу і дитина з цього приводу нервується. Вона дзвонила до дитини але згодом змінили телефон і вона не має можливості спілкуватись з сином. Також вона неодноразово приходила до відповідача щоб побачитись з дититою але її не відкривали двері. В школі відповідач попередив щоб її не віддавали дитину. Вона пропонувала відповідачу банківську каточку для використання коштів на утримання дитини, проте відповідач відмовився її взяти. Відповідач обмежує її права, як матері. Вона любить та сумує за дитиною і хоче спілкуватись з дитиною, а тому просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що на сьогодні з боку батька створюється ряд перешкод у спілкуванні матері з дитиною, а саме, він забороняє дитині бачитись з матірю, не відчиняє двері, змінив номер телефона дитини, тому просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, пояснив, що позивачку з квартири ніхто не виганяв, вона 31.12.2015 року пішла сама, при цьому дитина її благала не йти, але вона пішла. З 20.01.2016 року син проживає з ним на вул.Довженка. Він не перешкоджає позивачці у спілкуванні з дитиною, коли вона приходила, то він завжди пускав її, нічого поганого дитині про матір не говорив. Основною причиною погіршення відносин між позивачкою та сином є відсутність в позивачки любові та поваги до дитини, а також в тому, що вона над ним знущалась на протязі чотирьох років. Приводила до дому теперішнього чоловіка та закривала дитину в кімнаті на 5 годин і чим хотіла, тим займалась. Про це син йому раніше не розповідав бо боявся. На сьогоднішній день дитина не хоче спілкуватись з матірю, зустрічі з матірю є психотравмуючими для дитини, яка не хоче сприймати навіть слово мати. На прохання дитини він змінив номер телефона, оскільки син не хотів з нею говорити. На даний момент склалась така ситуація, що налагодити контакт позивачки з дитиною можливо лише за допомогою психолога, поступово. Він дитину водить до психолога та не буде заперечувати щодо їх спілкування після налагодження між ними контакту.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки позов безпідставний. Будь-яких перешкод відповідач у спілкуванні позивачки з дитиною не чинить. На даний час в дитини психологічний розлад і зустрічі з матірю можливі лише після налагодження контакту між ними. Для цього потрібна роботи психолога і лише при наявності висновку психолога та згоди дитини можна буде визначити порядок участі матері у вихованні сини.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що можливо визначити порядок участі матері у вихованні дитини але з обовязковими умовами - наявністю висновку психолога і за згодою дитини. Потрібно налагодити відносини між матірю і дитиною і на данний час проводиться робота психолога з дитиною.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 являється матірю неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідач ОСОБА_3- батьком. Вказані обставини підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серія 1-БВ №182499; свідоцтвом про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 серія І-БВ, згідно якого ОСОБА_8 одружившись 27.01.2016 року змінила прізвище на «Романишина».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 липня 2011 року, яке набрало законної сили 05.08.2011 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, зареєстрований 22.07.2000 року, розірвано.

З січня 2016 року дитина проживає з відповідачем, що встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати та розвивати дитину, піклуватися про її здоров'я, готувати її до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину і ніколи не застосовувати до дитини будь-які види експлуатації.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ст.158 вказаного Кодексу за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

В той же час, стаття 159 СК України передбачає, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач працює, позитивно характеризується по місцю роботи, що підтверджується довідкою про її доходи №15 від 08.02.2016 року, виданою Хмельницьким обласним управлінням ПАТ "Державний ощадний банк України" та її характеристикою.

Разом з тим, в судовому засіданні обставин того, що ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні із дитиною не доведено. Будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивачкою суду не надано. Позивач до органу опіки та піклування з приводу визначення способу її участі у вихованні сина не зверталась.

Відповідно до листа Хмельницького міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №275/01-05 від 27.04.2016 року за результатами психологічного дослідження у дитини виявлена підвищена сензитивність, ОСОБА_3 вразливий, чутливий, потребує індивідуального підходу, підтримки. Станом на 26.04.2016 року ОСОБА_3 не бажає з матір'ю спілкуватись. Ситуація примусу є для дитини психотравмуючою. Психолог запропонувала психологічну допомогу щодо вирішення довготривалої психотравмуючої ситуації та прийняття участі матері у виховані сина.

З листа Хмельницького міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №338/01-05 від 24.05.2016 року вбачається, що 27.04.2016 року психолог центру ОСОБА_9 провела індивідуальне консультування матері - ОСОБА_10. У присутності психолога 27.04.2016 року мати спробувала поспілкуватись з сином ОСОБА_6, який не бажаючи спілкуватись з матір'ю сховався за батька. Психолог в розмові з нею акцентувала увагу на тому, що примус то є ознака насилля та радила їй примиритись з емоційно значущими для сина людьми - батьком та бабусею. ОСОБА_11 не прислухалась до порад. 28.04.2016 року у телефоному режимі батько повідомив психолога, що ОСОБА_12 27.04.2016 року прийшла до квартири, за місцем проживання сина, і вчинила суперечку. Батько викликав поліцію та швидку для сина. Зі слів батька, ОСОБА_6 знов почало трусити, підвищевся тиск. 28.04.2016 року психолог центру провела індивідуальне консультування сина ОСОБА_13 і за результатами психологічного дослідження у ОСОБА_6 виявлені ознаки психологічного насилля: емоційне виснаження, пригнічений настрій, швидка стомлюваність. ОСОБА_13 попросив психолога: "Захистіть мене від матері, я не хочу її бачити, щоб не нервуватись". ОСОБА_13 повідомив, що вмовляє батька виїхати на проживання в інше місто.

Відповідачем також суду було надано дві карти виїзду швидкої допомоги до дитини: від 01.02.2016 року на АДРЕСА_2, згідно якої було встановлено попередній діагноз стан після стресу, ситуаційна реакція, та від 27.04.2016 року на АДРЕСА_3, згідно якої було виставлено попередній діагноз - ситуаційна реакція, гіпертинзивний синдром.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.04.2016 року №01-34-801/16 про способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина - ОСОБА_6, 06.12.2004р.н., місце та час їх спілкування орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_6 проводити роботу з психологом Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді для вирішення конфліктної ситуації у родині. Після налагодження стосунків матері і дитини, підтверджених психологом, встановити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина - ОСОБА_6: за попередньою згодою ОСОБА_6, щотижня у понеділок та середу з 19.00 до 21.00 за місцем проживання дитини; щотижня у неділю з 10.00 до 19.00 з можливістю відвідування місць відпочинку та культурних заходів, з урахуванням перебування хлопчика на оздоровленні.

На час розгляду справи позивач не надала суду будь-яких доказів на підтвердження налагодження стосунків між нею та дитиною.

Враховуючи вищевикладене, недоведенність позовних вимог щодо здійснення відповідачем перешкод позивачці у вихованні дитини, психологічний стан дитини, а також те, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.157, 158, 159 СК України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.3,11,60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про зобовязання не чинити перешкод та визначення способу участі у вихованні дитини, відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, а в разі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: