Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», третя особа - голова правління Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» Прокопів ІгорБогданович, про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від

12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»(далі - ПАТ «Укратрансгаз»), третя особа - голова правління Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» Прокопів І.Б., про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, який мотивував тим, що з 12 травня 2010 року позивач працював на різних посадах у ПАТ «Укратрансгаз». 18 листопада 2014 року позивача було звільнено з займаної посади у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Позивач вважає своє звільнення з посади незаконним, оскільки фактичного скорочення чисельності та штату працівників на підприємстві не було, реальні зміни в організації праці та діяльності відповідача не проводилися, йому було запропоновано вакантні посади на підприємстві, які не відповідали його профілю, рівню кваліфікації та освіті. Звільнення відбулося з порушенням строків повідомлення виборного органу первинної профспілкової організації про заплановане вивільнення працівників.

Посилаючись на незаконне звільнення його з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, з урахуванням уточнень, позивач просив скасувати наказ Голови правління Публічного акціонерного товариства «Укратрансгаз» № 304 від 15 вересня 2014 року «Про затвердження змін до штатних розписів» в частині виведення Управління безпеки зі штатного розпису працівників апарату ПАТ «Укртрансгаз» (пункт 2.1 та додаток №1); визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Укртрансгаз» № 502-к від 17 листопада 2014 року про його звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на посаді заступника начальника управління - начальника відділу економічної та інформаційної безпеки управління безпеки ПАТ «Укртрансгаз»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від

12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 12 травня 2010 року ОСОБА_4 працював на різних посадах у Дочірній компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (в подальшому реорганізована в Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз»).

З 01 червня 2012 року позивач працював на посаді заступника начальника управління - начальника відділу економічної та інформаційної безпеки Управління безпеки.

Наказом № 502-к від 17 листопада 2014 року ОСОБА_4 звільнено 18 листопада 2014 року з посади заступника начальника управління - начальника відділу економічної та інформаційної безпеки управління безпеки у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, судами також встановлено, що на засіданні об'єднаного профкому, яке відбулося 24 жовтня 2014 року, було ухвалено рішення надати згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що в ПАТ «Укртрансгаз» дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці, які потягли скорочення чисельності і штату працівників, та звільнення ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників, відбулося з дотриманням порядку звільнення та гарантій, встановлених законом, а саме: за згодою профкому працівників апарату ПАТ «Укртрансгаз».

Крім того, суди правильно відмовили у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, оскільки порушень трудового законодавства відповідачем при звільненні позивача з займаної посади не встановлено.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від

12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова