Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

При секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звертаючись з позовом до суду просить суд зменшити розмір аліментів, які стягувалися за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, з 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на 1/5 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.03.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва присуджено стягувати з нього аліменти, яке він виконує належним чином, він має стабільний дохід та отримує заробітну плату від якої відраховується сума аліментів, однак його життєві обставини змінилися, а саме 14.02.2014 року він вдруге одружився та на його утриманні перебувають його дружина, яка не працює а лише отримує допомогу по догляду за дитиною до трьох років та його малолітній син ОСОБА_5, також на його утримані перебуває донька дружини від першого шлюбу ОСОБА_6 та його батьки пенсіонери - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а тому у зв'язку з сімейними обставинами, що склалися та погіршенням його фінансового стану, просив зменшити розмір аліментів.

Представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що позивач не відмовляється від сплати аліментів, а зменшення їх розміру викликане змінами сімейних обставин, крім того відповідачка працює, також працюють батьки відповідачки та її рідна сестра, всі отримують заробітну плату, крім того у відповідачки є житлове приміщення, яке вона здає в найм та отримає від цього дохід, а оскільки обов'язок утримувати дітей покладається на обох батьків є всі підстави для зменшення розміру аліментів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала у задоволенні позову, підтвердила, що позивач сплачує аліменти на утримання їх спільних дітей, також вона та позивач працевлаштовані, проте цих коштів не вистачає, оскільки їх спільні діти хворіють, на що потребуються додаткові кошти, діти перебувають на її повному матеріальному утриманні, оскільки проживають разом з нею, а тому просила не зменшувати розмір аліментів.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2014 року присуджено стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2014 року та до повноліття дітей.

Також судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 14.08.1999 року. Мають двох дітей - доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2013 року шлюб між сторонами розірвано. ОСОБА_12 проживають з матір'ю, находяться на її утриманні.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору.

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працевлаштований та являється військовослужбовцем Служби Безпеки України і його грошове забезпечення складає в середньому 2800,00 грн. в місяць, що підтверджується довідкою № 21/2/2-4142 від 14.04.2016 року. (а.с. 10)

На даний час, позивач одружений з ОСОБА_13, від шлюбу у них є син - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с. 11, 12)

ОСОБА_13 стоїть на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради і отримує допомогу по догляду за дитиною до 3-х років. (а.с. 13)

Враховуючи вищевикладене, та визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги вказані факти, та враховує, що на утриманні позивача є його дружина ОСОБА_13 та їх спільний з позивачем син - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Крім того, позивач вказав, що на його утриманні є донька його дружини від першого шлюбу - ОСОБА_15, яка проживає разом з ними, проте суд не приймає дані факти, як обов'язкові при визначенні розміру аліментів, оскільки позивачем не надані докази утримання, а в свідоцтві про народження ОСОБА_15 батьком значиться ОСОБА_16, в якого також є обо"язок утримувати свою дитину.

Також позивач вказав, що на його утримуванні перебувають його батьки пенсійного віку ОСОБА_7 та ОСОБА_8, разом з тим, судом було встановлено в судовому засіданні, що батьки позивача на даний час продовжують свою трудову діяльність, що дає підстави вважати, що критичної ситуації з приводу утримання батьків у позивача на даний час немає, крім того у позивача є рідна сестра - ОСОБА_17, яка за родинним відношенням має рівні обов'язки перед своїми батьками як і позивач.

Що стосується відповідачки ОСОБА_2, то судом було встановлено, що вона працює у Національному університеті біоресурсів і природокористування України на посаді старшого лаборанта та отримує заробітну плату в середньому у розмірі 2600,00 грн., їх спільні з позивачем діти проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1, також у відповідачки в приватній власності є 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 28, 45, 46, 47, 49)

Сторонами по справі не заперечувалося, що у відповідачки ОСОБА_2 є мати ОСОБА_12, її чоловік ОСОБА_18 та сестра ОСОБА_19, які на даний час працевлаштовані.

Важливим фактом при визначенні розміру аліментів, що було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами по справі є те, що спільні діти сторін по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають хворобливий стан здоров'я, про що свідчать виписки з історії хвороби та направлення на лікування. (а.с. 36,37)

Відповідно до п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, врахувавши всі обставини по справі, а саме працездатність сторін по справі, їх матеріальне становище, наявність утриманців, які дійсно потребують допомоги, наявність у сторін по справі працездатних членів сім"ї, зміни матеріального та сімейного стану сторін по справі, стан здоров'я дітей, та враховуючи рівні обов'язки батьків щодо утримання своїх дітей, враховуючи принцип розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме суд присуджує зменшити розмір аліментів з 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на ? частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з вказаної норми, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів від дня пред'явлення позову до суду, а саме з 29.06.2016 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, суд не розподіляє стягнення судового збору з відповідача, оскільки така вимога не ставилась позивачем.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягувалися за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, з 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на ? частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2016 року та до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: