Провадження № 22-ц/780/2446/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 13.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Лівінського С.В., Мельника Я.С.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про вселення, який обґрунтовувала тим, що 02 серпня 2003 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 від якого вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після реєстрації шлюбу вона на законних підставах поселилася в двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, власником якої є відповідач. В зазначеній квартирі вона зареєстрована, а також зареєстрована їхня малолітня донька ОСОБА_4.

Протягом останніх років відносини між подружжям погіршилися, вони припинили сімейні стосунки і тому вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Після припинення сімейних відносин ОСОБА_2 став чинити їй (позивачці) перешкоди у користуванні квартирою, між ними стали виникати сварки, іноді з застосуванням фізичної сили та погроз, що призвело до численних звернень до правоохоронних органів, внаслідок чого відповідача було попереджено за протиправні дії відносно неї (ОСОБА_3В.).

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що відповідач відмовляється надати їй можливість вселення та проживання у спірній квартирі в добровільному порядку, звернулася до суду та просила вселити її у квариру №42 по вулиці Леваневського, 66 в місті Біла Церква Київської області.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2016 року позов задоволено. Вирішено вселити ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_2 і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, 02 серпня 2003 року сторони зареєстрували шлюб, від якого вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після реєстрації шлюбу позивачка поселилася в квартирі АДРЕСА_1, власником якої є відповідач. В зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 та їхня малолітня донька ОСОБА_4.

Протягом останніх років відносини між подружжям погіршилися, вони припинили сімейні стосунки і тому позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Після припинення сімейних відносин, ОСОБА_2 став чинити позивачці перешкоди у користування квартирою. Між ними стали виникати сварки і іноді з застосуванням фізичної сили та погроз, що призвело до численних звернень до правоохоронних органів, внаслідок чого відповідача було попереджено за протиправні дії відносно ОСОБА_3

Встановлено, що від вересня 2015 року позивачка і відповідач неодноразово зверталися до Білоцерківського МВ із заявами з приводу вчинення протиправних дій.

Так, позивачка послалася на висновок від 26.09.2015року по повідомленню та по факту отримання нею тілесних ушкоджень, в якому встановлено, що 19.09.2015року близько 14-00год, за місцем проживання чоловік не допускає її до спільної квартири. Також згідно з висновком від 12.11.2015року по зверненню ОСОБА_3 було встановлено, що 09.11.2015року надійшло повідомлення ОСОБА_3, що близько 14-30 год. за місцем проживання чоловік ОСОБА_2 вчинив сварку під час того, коли вона прийшла до квартири АДРЕСА_3, де живе її дочка ОСОБА_5.

Згідно з висновком від 01.12.2015 року по зверненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено, що приводом звернення ОСОБА_2 стало те, що його дружина без дозволу винесла речі з його квартири і забрала ключі від квартири, ОСОБА_3 звернулася з приводу недопущення її до дитини, під час того, коли вона приходить до своєї дочки що її нагодувати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_3 дійсно була незаконно позбавлена права користування жилим приміщенням, в якому вона мала право проживати, а тому з урахуванням приписів ст.9 ЖК України її права підлягають захисту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно положень ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст.156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.

За ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо необхідності задоволення позову ОСОБА_3 і вселення її в квартиру.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: