Справа № 162/460/16-ц Провадження № 22-ц/773/1586/16 Головуючий у 1 інстанції: Хомич В.І.
Категорія: 27 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В. ,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк (далі ПАТ КБ) «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 на рішення Любешівського районного суду від 16 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

30 травня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 18 грудня 2007 року відповідачу надано кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На виконання умов вказаного договору відповідачу було видано банком кредитну карту. Однак, в порушення умов договору відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31 березня 2016 року утворилась заборгованость в сумі 11632,32 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 461,74 грн.; заборгованість за відсотками - 7343,11 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2797,36 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 530,11 грн.. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 11632,32 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн..

Рішенням Любешівського районного суду від 16 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18 грудня 2007 року відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5, покликаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з таких мотивів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 1048, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 18 грудня 2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Своїм підписом на заяві відповідач підтвердив згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір між ним та банком. Відповідно до умов даного договору, термін дії кредитного ліміту дорівнює дії платіжної карти. На виконання умов вищевказаного договору відповідачу було видано банком кредитну карту № 250868. Відповідач взяв на себе зобов'язання із вчасного здійснення платежів з погашення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом.

Однак, в порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач договірних зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість станом на 31 березня 2016 року в сумі 11632,32 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 461,74 грн.; заборгованість за відсотками - 7343,11 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2797,36 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 530,11 грн.

Відповідальність за порушення зобов'язання передбачена пунктом 8.6 кредитного договору, відповідно до якого при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим даним договором більше, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний заплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, останній платіж відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем здійснено 30 липня 2012 року, а дія картки закінчилась у грудні 2012 року і в подальшому не продовжувалась, тому, звернувшись до суду із даним позовом лише 30 травня 2016 року, позивач пропустив встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності, про застосування якого письмово заявлено відповідачем та його представником. Доказів про переривання строків позовної давності, чи про його зупинення відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦК України позивачем не надано. Наявність угод про зміну тривалості позовної давності між сторонами спору, на підставі ст.259 цього ж Кодексу, судом не встановлено. І оскільки жодних поважних причин пропущення такого строку позивачем не наведено, то згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України дана обставина є підставою для відмови у позові.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31 березня 2016 року, на який покликався суд при ухваленні рішення, вбачається, що останній платіж ОСОБА_4 здійснено 25 липня 2014 року в сумі 590 грн. (а.с.4). Крім того, з доказів наданих представником позивача в суді апеляційної інстанції, зокрема з довідки про відкриття кредитних карток, витягу з програмного комплексу «єдина клієнтська база», виписки по картрахунку № 075914, встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до умов укладеного договору від 18 грудня 2007 року після закінчення дії картки в грудні 2011 року було видано наступні кредитні картки: № 832395 дата відкриття - 30.03.2011, термін дії 11/14; №075914 дата відкриття 30.01.2013, термін дії 06/16.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки червень 2016 року, а тому позивач звернувшись з позовом до суду 30 травня 2016 року не пропустив строку позовної давності.

Разом з тим, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України пеня лише в межах одного року до дня предявлення позову, тобто за період з 30 травня 2015 року по 31 березня 2016 року(відповідно до розрахунку заборгованості та заявлених позовних вимог) в сумі 1100 грн.

Крім того, ч. 3 ст. 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі N6-100цс14, яка є обовязковою для всіх судів України відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Враховуючи наведене колегія судів приходить до висновку, про зменшення розміру пені до розміру заборгованості за тілом кредиту, яка складає 461 грн.74 коп., а тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 9296,70 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 461,74 грн.; заборгованість за відсотками - 7343,11 грн., заборгованість за пенею та комісією 461,74грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 530,11 грн.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення вищенаведених норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог .

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача в користь позивача підлягають понесені судові витрати по справі в розмірі 1378 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Любешівського районного суду від 16 вересня 2016 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 9296(девять тисяч двісті девяносто шість) грн. 70 коп. заборгованості за кредитним договором та 1378(одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді