Справа №752/2204/16-ц
Провадження № 2/752/2592/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.09.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Друга Київська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив «Будівельник-4» про визначення частки померлої у праві власності на квартиру, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання частки ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3., у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 її частки, та визнання права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, яка 03 грудня 2004 року склала на ім'я позивача нотаріально посвідчений заповіт, відповідно до якого заповідала йому належну їй за життя квартиру АДРЕСА_1. Даний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Кунгуровою О.С. та зареєстровано в реєстрі за №8-6759.

Так як на час смерті ОСОБА_4 позивач був зареєстрований разом з нею за однією адресою в спірній квартирі, то відповідно є таким, що прийняв спадщину. Разом з ним свою обов'язкову частку у спадщині прийняв і чоловік померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_2, який на час смерті ОСОБА_4 був непрацездатним.

Позивач посилається на те, що в жовтні 2013 року звернувся до нотаріуса Другої Київського державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. з питанням отримання Свідоцтва про право на спадщину на частку спірної квартири. У зв'язку із цим, держнотаріусом було здійснено запит до «Київського МБТІ» щодо належності спірної квартири померлій. За результатом здійсненого запиту нотаріусом було отримано письмову відповідь, відповідно до якої право власності на спірну квартиру оформлене за чоловіком померлої ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого головним управлінням ЖКЗ Київської держадміністрації 27 серпня 2000 року.

У зв'язку з цим, позивач отримав відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка ґрунтувалась на тому, що ним не було пред'явлено правовстановлюючого документа на квартиру на ім'я спадкодавця, а тому зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена.

Позивач вважає, що має право на звернення до суду, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 1980 року.

В цей період, ОСОБА_2, будучи членом ЖБК «Будівельник-4», за рахунок коштів сім»ї сплатив пайовий внесок за спірну квартиру в будинку АДРЕСА_1 та отримав у зв'язку із цим Свідоцтво про право власності на житло, що було видано Головним управлінням ЖКЗ Київської держадміністрації 27 серпня 2000 року на підставі наказу №903-с від 19.07.2000 р.

Оскільки частка ОСОБА_4 у спільному майні подружжя не була визначена за її життя, така частка підлягає визначенню судом.

Так як відповідач ОСОБА_2 є непрацездатним спадкоємцем за законом 1 черги - то він відповідно до статті 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті своєї дружини ОСОБА_4 у вигляді 1/4 частки спірної квартири

З врахуванням викладеного позивач, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, однак позбавлений можливості у визначений законом спосіб оформити право на спадщину, просить задовольнити заявлений позов.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, однак у визначений законом спосіб позбавлений можливості оформити право власності на спадщину, оскільки померла за життя не визначила частки у спільному майні подружжя, а саме: АДРЕСА_3, яка була набута нею спільно з чоловіком під час шлюбу та оформлена на відповідача у справі, як члена ЖБК «Будівеьник -4», Представник позивача звернув увагу суду, що пайові внески за дану квартиру були внесені подружжя за час перебування у шлюбі, а тому є спільним майном подружжя, в зв»язку з чим померлій ОСОБА_4 належить 1/2 частка даної квартири.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що позивач, на її думку, не довів своє право звернення до суду з даним позовом, оскільки право власності на квартиру оформлено на відповідача у справі і за життя подружжя не визначало у визначений законом спосіб свої частки у спільному майні подружжя, а тому дана квартира не є спадковим майном після смерті ОСОБА_4

Представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, надіславши клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4.

03 грудня 2004 року ОСОБА_4 склала на ім'я ОСОБА_1 заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Кунгуровою О.С. за реєстровим № 8-6759, відповідно до якого заповідала йому квартиру АДРЕСА_4.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з довідки форми № 3, виданої ЖБК «Будівельник-4», в період з 26.09.2006 р. по 27.07.2010 р. ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

15.03.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Другої Київського державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4

Нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не надано правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності ОСОБА_4 на АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 27.08.2000 р. Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Згідно з довідкою, наданою ЖБК «Будівельник-4», ОСОБА_2 є членом кооперативу з 06.04.1981 р. по теперішній час.

Пайові внески за квартиру АДРЕСА_1 були повністю внесені 20.12.1991 р. ОСОБА_2

Судом встановлено, і це підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, яка міститься в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що укладений 10.12.1980 р., про що в Книзі реєстрації Дарницького Палацу шлюбів вчинено актовий запис № 2595.

Відповідно до ст.22 КпШС Української РСР майно (яка була чинна на момент набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру), набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Аналогічною є норма ст.60 СК України, яка чинна на момент смерті ОСОБА_4

Відповідно до положень ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Суб»єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 не мала права включати до заповіту спірну квартиру, оскільки вона не належала їй на праві власності.

Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх роз»яснення, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування зазначив, що розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст..368 ЦК України, ст.61 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення частки ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3., у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 її частки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_4 перебував з нею у шлюбі, постійно проживав і був непрацездатним.

В силу положень ст.1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту він має право на обов»язкову частку у спадщині, що становить половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом.

Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має права на обов»язкову частку спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов»язкову частку.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 має право на обов»язкову частку після смерті ОСОБА_4, а саме на 1/4 квартири АДРЕСА_1

Беручи до уваги встановлені судом обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1

В силу положень ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відмова у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спірної квартири порушує право позивача на оформлення своїх спадкових прав і здійснення відповідної реєстрації цього права у визначений чинним законодавством спосіб.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

В ході розгляду справи представник позивача просив не стягувати судові витрати, понесені позивачем, з відповідача, враховуючи його вік та майновий стан, а тому суд при вирішенні даного питання залишає судові витрати за позивачем.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Друга Київська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив «Будівельник-4» про визначення частки померлої у праві власності на квартиру, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визначити частку ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3., у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 її частки.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: