Провадження №2/760/4582/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне теріторіальне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності на частину квартири в порядку за законом -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просила визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1., право власності на 34/100 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №4707 від 11.03.2015.

Позивачка вказує, що відповідно до заповіту від 25.12.2012 померла заповіла позивачці 34/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Пояснено, що факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим відділом Жовтневого ЗАГСу м. Києва 19 квітня 1974 року, про що був зроблений актовий запис № 759.

Вказала, що до складу спадкового майна входить 34/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Позивачка пояснила, що 22 червня 2015 року була відкрита спадкова справа № 790/2015 щодо майна померлої, 15 квітня 2016 року вона звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори м. Києва про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 34/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Зазначено, що 15 квітня 2016 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 34/100 частини квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що право власності на зазначену частку квартири не зареєстровано на ім'я спадкодавця ОСОБА_2, вищезазначене, що також підтверджується інформаційною довідкою з Київського міського бюро технічної інвентаризації від 13.04.2016 за № 9966.

Позивачка вказала, що вищевказана частина квартири (34/100) належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, від ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті її чоловіка, ОСОБА_3, виданого державним нотаріусом, Першої київської державної нотаріальної контори м. Києва, Кравченко Т.В.

На підставі вищевикладеного позивачка звернулася до суду та просила позов задовольнити.

Позивачка в судове засідання 09.09.2016 не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивачки подав до суду заяву, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких при ухваленні рішення покладався на розсуд суду та просив справу слухати без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких при ухваленні рішення покладався на розсуд суду та просив справу слухати без його участі.

Врахувавши письмові пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 11.03.2015, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, громадянка ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що складено актовий запис №4707 від 11.03.2015 (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданим відділом Жовтневого ЗАГСу м. Києва 19 квітня 1974 року, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблений актовий запис № 759 (а.с. 60).

ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є спадкоємцями за заповітом, що підтверджується заповітом від 25.12.2012, реєстровий №27680, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. (а.с. 33). З вищезазначеного заповіту вбачається, що померла заповіла позивачці, зокрема 34/100 частин квартири АДРЕСА_1.

З матеріалів спадкової справи №760/2015, заведеної після смерті ОСОБА_2, вбачається, що 15.04.2016 позивачка звернулася до державного нотаріуса Першої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 29), згодом прийняла спадщину та 15.03.2016 звернулася до державного нотаріуса Першої Київської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 34/100 квартири АДРЕСА_1 (а.с. 63).

Встановлено, що згідно постанови державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2016, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вищевказане майно, у зв'язку з тим, що право власності на зазначену частку квартири не зареєстровано на ім'я спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 68).

Згідно інформаційної довідки з Київського міського бюро технічної інвентаризації № 9966 від 13.04.2016, квартира АДРЕСА_1 на праві власності за ОСОБА_2 не зареєстрована (а.с. 67).

Тобто, померла ОСОБА_2 з невідомих суду причин не здійснила державну реєстрацію нерухомого майна за своє життя.

Позивачка просить визнати за нею право власності на 34/100 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на що слід зазначити наступне.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З поданих матеріалів справи вбачається, що позивач належить до спадкоємців за законом.

Вбачається, що 34/100 частин квартири АДРЕСА_1 померлій ОСОБА_2 належали на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті її чоловіка, ОСОБА_3 (а.с. 9), однак за свого життя вона не здійснила відповідну реєстрацію вказаного майна.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на 34/100 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1233, 1278 ЦК України, ст. ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 34/100 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 580, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. А. Усатова