АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Стрикаля Сергія Валерійовича в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом (у подальшому заявою про зміну предмету позову) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 00 від 25 січня 2008 року у розмірі 136155,47 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1203342,05 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник позивача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд взяв до уваги, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2011 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2012 року, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 за тілом кредиту становить 74980,06 доларів США, а за відсотками - 19080,19 доларів США. Проте суд не з'ясував, що дане рішення не виконується, постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Представник особи, яка подала скаргу, ПАТ «Дельта Банк», належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, надіслав клопотання про розгляд справи без участі, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

_____________________________________________________

Справа № 753/7953/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/13124/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 апеляційну скаргу просив відхилити, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 25 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 78300,00 доларів СІІІА, який зобов'язувалась повернути у повному обсязі в строк до 25 січня 2018 року або достроково зі сплатою 13,40 відсотків річних за користування кредитом.

В забезпечення усіх грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3, як поручитель, поручається за виконання ОСОБА_2 обов'язків, які виникли на підставі договору.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк».

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 136155,47 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1203342,05 грн., яка складається з: 74980,06 дол. США, що в еквіваленті складає 662673,77 грн. - заборгованість за кредитом; 61175,41 дол. США, що в еквіваленті складає 540668.28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що мало місце дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором рішенням суду, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

Також суд виходив з того, що оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, а стягнення з відповідачів збитків за інфляцією та трьох процентів річних від стягненої рішенням суду суми кредиту позивачем не заявлено в позові.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2011 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2012 року, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості: стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 97602,27 долари США заборгованості солідарно; по 910,00 грн. судових витрат з кожного (а. с. 197-198, 200-201).

Вказаним рішенням встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 за тілом кредиту становить 74980,06 доларів США, а за відсотками - 19080,19 доларів США.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, мало місце дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з рушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в умовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання лишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 22 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 49104969 з виконання виконавчого листа № 2-2685/11, виданого 17 травня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не підлягають задоволенню.

Крім того, судом вірно визначено, що відповідно до ч. 4 ст. 599 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Отже, договір поруки припинив свою дію 21 вересня 2012 року, оскільки банк до цієї дати від дня постановлення ухвали Апеляційного суду м. Києва не пред'явив позов до поручителя.

Доводи особи, яка подала скаргу, з приводу прав банку на стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, не зважаючи на наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не ґрунтувалися на ст. 625 ЦК України та не заявлялися (а. с. 136-137).

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Стрикаля Сергія Валерійовича в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова