Справа № 454/968/15 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/959/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді: Гірник Т.А.

суддів: Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар: Симець В.І.

з участю представника позивача Качора С.Б.

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся в суд з указаним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за Кредитним договором №IKIPG3.104511.001 від 28.02.2013 року, укладеного з ОСОБА_3 у розмірі 157 021 грн. 40 коп. Заявою від 16.07.2015 року позовні вимоги зменшив. Просив, у зв'язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості за Кредитним договором стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість обраховану станом на 09.07.2015 року за Кредитним договором №IKIPG3.104511.001 від 28.02.2013 року у розмірі 151 984 грн. 66 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за Кредитним договором №IKIPG3.104511.001 від 28.02.2013 року у розмірі 151 984 грн. 66 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за Кредитним договором №IKIPG3.104511.001 від 28.02.2013 року у розмірі 151 984 грн. 66 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» 142 370 грн. 69 коп. заборгованості за кредитним договором;

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» 142 370 грн. 69 коп. заборгованості за кредитним договором;

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» 142 370 грн. 69 коп. заборгованості за кредитним договором;

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 1423 гр. 70 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник відповідачів. Посилається на його незаконність, необґрунтованість, недоведеність обставин, що мають значення для справи, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» залишити без розгляду. Мотивує тим, що позовна заява підписується представником позивача із зазначенням дати її подання, а в разі підписання позовної заяви представником позивача, до вказаної заяви додається довіреність, що підтверджує повноваження представника. Ні позовна заява, ні уточнені позовні вимоги не містять дати їх подання. Крім того, в судовому засіданні не надано належним чином завіреної довіреності на представництво інтересів позивача особі, котра представляла його інтереси.

Термін дії довіреності від 27.02.2015 року №24 встановлений до 27.03.2015 року і для сторони відповідача не зрозуміло, чи було підписано заяву представником Качор С.Б. в межах строку до 27.03.2015 року так як позовна заява не усіх містить реквізитів, зазначених у ст. 119 ЦПК України, а до суду надійшла 06.04.2015 року згідно дати вхідного номера.

Інша довіреність на цю ж особу від 31.03.2015 року №47 також встановлює термін її закінчення, а саме до дати отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Долучена до справи копія довіреності належним чином не завірена. Достовірність такої підтверджена лише самим Качором С.Б.

Крім того, судом не надано оцінки про те, що сума боргу згідно кредитного договору від 28.02.2013 року складала 146 000 грн., на момент прийняття рішення заборгованості по поточним платежам уже не було, а згідно рішення суду з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 142 370 грн. 69 коп. В чому, на думку суду виразилась заборгованість в рішенні не зазначено і не мотивовано переконання, що з 28.02.2013 року по час винесення рішення відповідачем було сплачено тільки 3 629 грн. 31 коп.

При розгляді справи відповідач ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача Качор С.Б. проти доводів апеляційної скарги заперечив. Просить врахувати, що згідно довіреності, копія якої долучена до позовної заяви скерованої суду поштою і термін дії якої визначений був до 27.03.2015 року - мав право на підписання позову, що мало місце 26.03.2015 року і за вихідним номером, що зазначений на позовній заяві така вийшла від банку. 27.03.2015 року матеріали позовної заяви здано на пошту. Просить врахувати, що звертав увагу суду у самій позовній заяві про те, що термін довіреності, на підставі якої вправі представляти інтереси позивача закінчується, а відтак мав підстави вважати отримання судом документів після 27.03.2015 року, тому навів у позові положення статті 255 ЦК України, за якою у тому числі письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв»язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно, що мало місце у даному випадку. Будучи наділеним повноваженнями обумовленими довіреностями, на підставі яких діяв, вправі був завіряти відповідність таких оригіналу. Обставини належності його представництва з»ясовано судом. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з»явились. Належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що у тому числі ствердив ОСОБА_3 Колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у їх відсутності, про що не заперечили учасники процесу та відповідає положенням ч.2 ст. 305 ЦПРК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Рішення суду першої інстанції необхідно змінити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповіднсті до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обргунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи встановлено, що з кредитного договору №IKІРG3.104511.001 від 28.02.2013р. вбачається, що банком надано ОСОБА_3 кредит у сумі 146000грн. для придбання житлової нерухомості.

Згідно пункту 2.4 договору, останній зобов»язаний щомісячно сплачувати банку кредит, комісію та відсотки.

Пунктом 3.1.11 Договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків, комісії у випадку порушення останнім умов договору.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 поручилися перед банком за виконання боржником зобов»язань за вищевказаним договором кредиту, що стверджується договорами поруки від 28.02.2013р.

З розрахунку вбачається, що ОСОБА_3 дійсно пропустив щомісячну сплату кредиту, відсотків та комісії.

Станом на 03.11.2015р. сума загальної заборгованості ОСОБА_3 перед банком по кредитному договору становила 145 370,69грн.

Задовольняючи вимоги позивача, суд врахував наведені вище докази та взяв до уваги дані наданої суду квитанції №862412 від 10.11.2015р. з якої вбачається, що відповідач сплатив банку 3000грн.

Таким чином суд вважав, що заборгованість відповідача станом на день ухвалення рішення по справі становить 142370,69грн., про стягнення якої постановив судове рішення, оскільки встановлено, що відповідач порушив умови договору, а тому, у позивача є всі підстави вимагати дострокового повернення кредиту та виконання всіх інших передбачених договором обов»язків.

Крім того, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За таких підстав, суд позов задовольнив частково та виніс рішення, резолютивна частина якого наведена вище.

Вирішуючи про зміну рішення суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з наведеними вище мотивами оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки підтверджено матеріалами справи, що 28.02.2013 року між ПАТ «Всеукраїнвський банк розвитку» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір, за яким позичальник отримав 146 000 гр. до 27.02.2023 року з обумовленням у цьому договорі порядку та строків погашення кредиту. /а.с. 29/

В цей же день між банком та ОСОБА_3 як боржником та ОСОБА_5 як поручителем укладено договір поруки за номером РХ029031.104502.001, договір поруки за номером РХ029031.104493.001 між банком боржником та ОСОБА_4 як поручителем, договір поруки № РХ 0290031.105953.001 між банком, боржником та ОСОБА_6 як поручителем/ а.с. 13-15/.

За змістом таких договорів поруки, кожен з поручителів підписався про ознайомлення з Кредитним договором та взяв на себе зобов»язання відповідати перед кредитором за виконання зобов»язань за Кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені, інших платежів, відшкодування збитків.

З долученого до справи розрахунку заборгованості, котра мала місце перед банком уже станом на 03.11.2015 року - у ОСОБА_3 на цю дату існував борг в сумі 145 370 грн. 69 коп., з яких 124 998 грн. 83 коп. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 1 394 грн. 11 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 2 066 грн. 88 коп. - поточна заборгованість по відсотках, 1 343 грн. 99 коп. прострочена заборгованість по відсотках, 584 грн. - заборгованість по комісії, 14 982 грн. 88 коп. - пеня, оскільки після подання заяви про збільшення позовних вимог частково погашалась сума боргу, що зумовило її зменшення станом на 03.11.2015 року. Тому суд першої інстанції підставно врахував суму боргу саме на цей період часу.

Із розрахунку заборгованості, в тому числі останнього убачається, що боржник допустив порушення виконання зобов»язання за кредитним договором, що було підставою для пред»явлення вимоги банку про дострокове погашення кредиту як до боржника так і до поручителів.

Вказані вище обставини відповідачами не заперечувались і мотиви непогодження в цій частині з висновками суду в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи наведені вище обставини про внесення боржником за квитанцією від 10.11.2015 року 3 000 гривен на погашення кредиту /а.а. 101/, яка врахована судом та в зв»язку з цим зменшено суму, яка в загальному підлягає до стягнення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не звернуто увагу на положення Кредитного договору.

У відповідності до положень п. 2.9 Кредитного договору - сторонами такого договору визначено черговість погашення заборгованості позичальника.

Зараховуючи суму 3000 гривен, внесену боржником 10.11.2015 року, суд першої інстанції не конкретизував складові суми боргу про стягнення якої постановив рішення.

Враховуючи обраховану суму заборгованості згідно розрахунку на 03.11.2015 року, правильність якого не спростована відповідачами, колегія суддів вважає, що із суми такого внеску, з врахуванням положень, що у п. 2.9 Кредитного договору таку слід зарахувати в рахунок погашення простроченої заборгованості по відсотках в сумі - 1343 гр. 99 коп., в рахунок сплати 584 гривен заборгованості по комісії, та решту суми із внесених 3 000 тисяч гривен, а саме 1 072 гр. 01 коп. - в рахунок часткової сплати заборгованості по відсотках, залишкова сума до сплати таких становитиме 994 гр. 87 коп. / 1343,99 + 584+1072,01 = 3000/.

Щодо належності повноважень представника позивача у справі, судова колегія враховує наступні обставини.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.02.2015 року №44 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», який на підставі Постанови правління Національного банку України від 27.11.2014 року № 743 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» віднесено до категорії неплатоспроможних - виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.11.2014 року прийнято рішення №132 про запровадження з 28.11.2014 року у банку тимчасової адміністрації - вирішено продовжити здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» до 27.03.2015 року включно /а.с. 16/.

13.03.2015 року відповідачам скеровувалась вимога про дострокове погашення кредиту із визначенням існуючої на 12.03.2015 року заборгованості і така вимога скерована за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Міхно С.С. повноваження якого не заперечуються відповідачами.

Цією ж особою видано Довіреність за № 24 від 27.02.2015 року на ім»я Качора С.Б., за якою особа наділена правами, у тому числі позивача, з правом подавати та підписувати позови /а.с. 28/. Термін довіреності визначено до 27.03.2015 року, за відповідність якої оригіналу несе відповідальність повірена особа, про що на обох довіреностях зроблено відповідні позначення.

Враховуючи дані про складання позовної заяви 26.03.2015 року про що вказано на першій її сторінці із зазначенням даних вихідного номера такої №6294, представником позивача при подачі позову було звернуто увагу суду на закінчення з 28.03.2015 року терміну дії довіреності та в зв»язку з цим на положення ст. 255 ЦК в частині врегулювання питання вчинення відповідної дії до закінчення останнього дня строку на її вчинення поданням письмової заяви чи повідомлення здачею на пошту.

Перевіряючи обґрунтованість мотивів апеляційної скарги щодо повноважень представника позивача, встановлено, що за даними реєстру поштових відправлень рекомендованих листів від 27.03.2015 року позивачем в цей день скеровано через відділ поштового зв»язку Львів-6 до Сокальського районного суду Львівської області рекомендованим листом кореспонденцію. З врахуванням даних про масу та суму оплати зазначену у Списку № 814 згрупованих поштових відправлень є підстави для висновку про направлення до суду матеріалів позовної заяви представником позивача вчасно, в межах строку дії довіреності від 27.02.2015 року.

Заява про збільшення позовних вимог з даними про вихідний номер такої 1490 від 19.05.2015 року, подана представником позивача в межах строку чинності іншої довіреності від 31.03.2015 року копія якої долучена до справи, строк якої обумовлений до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. /а.с. 60/.

За таких підстав, колегія суддів вважає спростованими мотиви апеляційної скарги відповідачів.

З врахуванням положень ч.5 ст. 88 ЦПК України вирішити питання судових витрат у спосіб пропорційного їх стягнення на користь держави з відповідачів.

З врахуванням наведених обставин відповідним чином викласти резолютивну частину судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задоволити частково.

Рішення Сокальського районного суду м. Львова від 10 листопада 2015 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за Кредитним договором №IKIPG3.104511.001 від 28.02.2013 року станом на 03.11.2015 року в сумі 142 370 грн. 69 коп., з яких 124 998 грн. 83 коп. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 1 394 грн. 11 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 994 гр. 87 коп. - поточна заборгованість по відсотках, 14 982 грн. 88 коп. - пені.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за Кредитним договором №IKIPG3.104511.001 від 28.02.2013 року станом на 03.11.2015 року в сумі 142 370 грн. 69 коп., з яких 124 998 грн. 83 коп. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 1 394 грн. 11 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 994 гр. 87 коп. - поточна заборгованість по відсотках, 14 982 грн. 88 коп. - пені.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за Кредитним договором №IKIPG3.104511.001 від 28.02.2013 року станом на 03.11.2015 року в сумі 142 370 грн. 69 коп., з яких 124 998 грн. 83 коп. - поточна заборгованість по тілу кредиту, 1 394 грн. 11 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 994 гр. 87 коп. - поточна заборгованість по відсотках, 14 982 грн. 88 коп. - пені.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі по 355 гр. 92 коп . з кожного.

В решті в позові відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді