Справа № 755/6703/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Універсал-Транс», треті особи ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Приватного підприємства «Універсал-Транс» на свою користь 29184, 02 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Під час розгляду справи, на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2016 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна». (а.с.70-71)

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що 21 серпня 2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля, за наслідками пригоди автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, яким кервав позивач ОСОБА_1, отримав механічні пошкодження та потребує відновлювального ремонту. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2, третю особу, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Приватним підприємством «Універсал-Транс», у позивача виникло право пред'явити вимоги до відповідача про відшкодування заподіяних збитків в розмірі 29184,02 коп., що складає вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, яка визначений на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, складений 01 вересня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт».

Представник відповідача Карась А.О. в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи. (а.с.59-61) Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) третя особа не скористалась.

Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) третя особа не скористалась.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Як з'ясовано судом, на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АІ/5571491 цивільно-правова відповідальність Приватного підприємства «Універсал-Транс» застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна», строк дії полісу - з 30 квітня2015 року до 29 квітня 2016 року, забезпечений транспортний засіб - ATAМANA-09304, 2014 року випуску, держаний реєстраційний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50000,00 грн., розмір франшизи «500». (а.с.63)

Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

27 листопада 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва винесено постанову про визнання ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. в дохід держави. (а.с.6-7)

Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: « ОСОБА_2 21.08.2015 року о 16.00 год., керуючи автомобілем «ATAМAN», д.н.з. НОМЕР_2, в м. Києві по бульвару Перова - вул. А.Навої, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, та автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до пошкодження даних транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.2.3б, 13.1 ПДР України».

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Як роз'яснення у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Зі змісту положень ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, вбачається, що право вимоги на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну, має лише власник майна.

Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справ доказами, власником транспортного засобу - легкового автомобіля «SCODA FABIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.35).

Позивач ОСОБА_1, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 серпня 2015 року, кервав автомобілем «SCODA FABIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ці обставини встановлені постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року. (а.с.6-7)

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 безпідставно пред'явлено вимоги до Приватного підприємства «Універсал-Транс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в розрізі даного спору саме власник транспортного засобу, який на відповідній юридичній підставі володіє об'єктом рухомого майна, має право вимагати від винної особи компенсації вартості заподіяних збитків для відновлення вартості пошкодженого майна.

Зазначена обставина виключає можливість задоволення вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки майну позивача матеріальної шкоди не спричинено, тобто не порушено в цій частині будь-яких прав позивача, інших доказів, які мали підтвердити наявність у позивача підстав цивільного-правового характеру (речове право, договір підряду, оренди тощо) на володіння транспортним засобом, судом не встановлено, що у сукупності наведених обставин не обмежує право власника транспортного засобу звернутись до суду з аналогічним позовом.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Універсал-Транс», треті особи ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору, оскільки ухвалене рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 11, 14, 15, 16, 22, 1116, 1187, 1172, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 56, 58, 79, 84, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволення позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Універсал-Транс», треті особи ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я