Справа № 2/331/1064/2016
У Х В А Л А

15 червня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, про визнання приватизації квартири частково недійсною, визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

06.06.2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському район, про :

1.) визначення участі ОСОБА_3 у приватизації квартири АДРЕСА_1, яка відбулась у березні 1998 року, недійсною ;

2.) скасування частки, яка належала ОСОБА_3 ;

3.) визнання права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 ;

4.) внесення на підставі рішення суду змін до відповідних документів.

Ухвалою суду від 07 червня 2016 року позовна заява залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам статті 119 ЦПК України.

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків судом позивачу був встановлений строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до наявної в матеріалах справи письмової розписки вбачається, що ОСОБА_1 особисто 08.06.2016р. в приміщенні суду отримала копію ухвали судді про залишення позову без руху від 07.06.2016р.

Станом на 15 червня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від Счастливець ОСОБА_1 не надходило, а ні заяви про продовження строку на усунення недоліків, а ні документів на виконання ухвали суду від 07 червня 2016 року.

У звязку з тим, що заявником не використані зазначені процесуальні дії та з урахуванням достатнього часу на усунення недоліків позовної заяви, суд вбачає законні підстави для повернення позовної заяви заявнику.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польці» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до ст. 121 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись ч.2 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, про визнання приватизації квартири частково недійсною, визнання права власності, вважати неподаною та повернути заявникові.

Розяснити позивачам, що відповідно до ч.5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненняю із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги, тобто в порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

15.06.2016