Провадження № 2/243/906/2016
Справа № 243/9595/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Хміль О.М.,

Лещенкові О.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника ВДВС Федосенка С.А.,

представника ДФС Оніщенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов'янськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління державної Фіскальної служби України в Донецькій області про визнання права власності та зняття з арешту ,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про визнання права власності та виключення з акту опису та арешту. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20 березня 2014 року відбулись прилюдні торги на яких згідно з протоколом від 20 березня 2014 позивачем було придбано нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, яка позначена в плані БТІ літерами А-1, а, а1, а2, площею 41,8 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1.25 березня 2014 року Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою позивачу було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого він зареєстрував своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року, вищезазначене нерухоме майно визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також визнано недійсним правочин з купівлі-продажу нерухомого майна, визнано недійсним акт про проведені прилюдні торги від 24 березня 2014 року, визнано недійсним свідоцтво, видане Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою 25 березня 2014 і визнано за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна за кожним.На підставі цього рішення суду 20 квітня 2015 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області Теслицькою О.М. проведено державну реєстрацію права власності на 1/2 нерухомого майна за ОСОБА_8 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21346316 від 15 травня 2015, номер запису про право власності 9698616), а також проведено державну реєстрацію права власності на 1/2 нерухомого майна за ОСОБА_9 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21346316 ві, 15 травня 2015 року, номер запису про право власності 9698597).Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2015 рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року - скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9, відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», позивача державного нотаріуса Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Леус С.М. третя особа: реєстраційна служба Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про визнання прилюдних торгів нежитлової будівлі, свідоцтва про право власності недійсними, скасування державної реєстрації, визнання права власності -відмовлено. Ці рішення є документами, що підтверджують припинення права власності ОСОБА_8 ті ОСОБА_9 на зазначене нерухоме майно. Останні, повинні були внести відповідні відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно однак до теперішнього часу, вони цього не здійснили.

Таким чином, у зв'язку із скасуванням судом апеляційної інстанції судового рішення про визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна за ОСОБА_8 та на 1/2 нерухомого майна за ОСОБА_9, та враховуючи невизнання цими особами права власності позивача на нерухоме майно, позивач вважає, що суд повинен захистити його право власності на нерухоме майно. Також Відділом державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області було винесено постанову від 03 березня 2015 (ВП №46610252) якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_8, у тому числі й на спірне нерухоме майно, та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 9699704). Особою в інтересах якої накладено арешт є ОСОБА_4.Крім того згідно із постановою Відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 08 лютого 2014 року (ВП №30048842), було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_9 та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 9699766).Наявність цих арештів порушує права позивача як власника та перешкоджає вільно розпоряджатися належним йому майном.

На підставі наведеного, просить суд винести рішення яким визнати за ним право власності на нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, площею 41,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

Звільнити нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, яка позначена в плані БТІ літерами А-1, а, а1, а2, площею 41,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з - під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 08 лютого 2014 року (ВП №30048842);

Зняти заборону на відчуження нежитлової будівлі з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, площею 41,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09 квітня 2014 року, номер запису про обтяження 9699766;

Звільнити нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, площею 41,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з - під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 03 березня 2015 року (ВП №46610252);

Зняти заборону на відчуження нежитлової будівлі з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, площею 41,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 квітня 2015 року, номер запису про обтяження 9699704.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2015 року, до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також повідомив, що 16 березня 2016 року ухвалою ВССУ рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2015 року, яким скасовано рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року, залишено без змін. Крім того, пояснив, що вже під час розгляду даної справи він знову здійснив спробу зареєструвати право власності на придбане ним майно під час прилюдних торгів, однак державний реєстратор йому знову відмовив вже у письмовому вигляді. Вважає, що оскільки рішення Слов'янського міськрайонного суду, яким визнано прилюдні торги щодо реалізації нерухомого майна недійсними та скасовано державну реєстрацію його права власності на нерухоме майно, від 13 жовтня 2014 року скасоване, то на сьогодні він є власником нежитлової будівлі з приміщеннями по АДРЕСА_1, однак позбавлений можливості зареєструвати за собою право власності, оскільки на вказане майно накладені арешти.

Представник позивача ОСОБА_12 у судовому засіданні вимоги свого довірителя підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання від 16 червня 2016 року з'явився, однак пояснення суду не надав у зв'язку із оголошенням перерви для виклику залученої по клопотанню представника відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_5 третьої особи Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління державної Фіскальної служби України в Донецькій області. У наступні судові засідання ОСОБА_4 не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_9 у судовому засіданні від 20 травня 2016 року проти задоволення позову заперечила з тих підстав, оскільки вважає, що прилюдні торги були незаконними. Судом за клопотанням відповідачки надано час для подання заперечень та доказів, однак у наступні судові засіданні відповідачка не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоч була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_8 у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 25 березня 2013 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1419, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Вважає, що оскільки право власності на нерухоме майно за позивачем не зареєстроване, отже з підстав, передбачених ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» позивач не може звертатися, оскільки нормами згаданої статті передбачається захист прав власника, а позивач в сенсі норм ст. ст. 182, 331 ЦК України не є власником. Під час розгляду справи також було скасовано реєстрацію права власності на нежитлову будівлю із спорудами по АДРЕСА_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_8. Отже на сьогодні взагалі незрозуміло хто є власником спірного майна. Також вважає, що рішення суду не є підставою для припинення права власності, оскільки такої підстави не передбачено нормами ЦК України. Крім того вказала, що її довірителем наразі подано заяву про перегляд рішення Апелціяйного суду за нововиявленими обставинами, що на її думку свідчить про те, що доля спірного майна не визначена, спір щодо того кому воно належить триває, отже наразі є передчасним вирішувати питання про визнання права власності. Крім того зазначила, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що виконавчі провадження, в яких був накладений арешт на спірне майно на сьогодні закінчені, однак арешт, який державний виконавець в силу вимог ЗУ «Про виконавче провадження» повинен був зняти у зв'язку із закінченням виконавчого провадження не знятий, за таких обставин вважає, що в даному випадку позивач повинен був звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця, а не із вказаним позовом. Вважає, що позивачем складений штучний позов, шляхом якого позивач має намір встановити за собою право власності. Також зазначила, що свідоцтво про право власності, отримане на підставі оформлення правочину, проведення прилюдних торгів не є чинним, тому що на момент придбання майна у такий спосіб на майно її довірителя та відповідачки ОСОБА_9 вже був накладений арешт. За таких обставин просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області Федосенко С.А., який діє на підставі довіреності від 03 червня 2016 року за № 16154, у судовому засіданні при вирішенні вказаної справи поклався на розсуд суду. Для огляду суду надав оригінали виконавчих проваджень, які на сьогодні є стосовно відповідачів ОСОБА_9. Після їх огляду повідомив, що дійсно виконавчі провадження по яких були накладені арешти на майно ОСОБА_9 закінчені, при закінченні проваджень державний виконавець повинен скасувати арешти, однак чому вони не скасовані йому невідомо.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заява про слухання справи у відсутності уповноваженої особи.

Представник третьої особи Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління державної Фіскальної служби України в Донецькій області Онищенко І.В. у судовому засіданні показала, що дійсно за ОСОБА_8 існує податковий борг, у зв'язку з чим був складений акт опису його майна, в якому зокрема зазначено, що податкова застава накладається і на майно, отримане ним в майбутньому. І доки цей борг не буде сплачений або у відповідності до норм чинного законодавства прощений, податкова застава буде існувати. При цьому спори щодо боргу, щодо податкової застави не відносяться до юрисдикції загальних судів, і зокрема Слов'янського міськрайонного суду. Щодо вказаної податкової застави, то може повідомити, що оскільки платник податків ОСОБА_8 не повідомив податкову інспекцію про те, що право власності на спірне майно вже за ним не зареєстроване, то у податкової інспекції на сьогодні у зв'язку із відсутністю таких відомостей немає підстав для зняття податкової застави. При вирішенні справи, поклалася на розсуд суду.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив такі обставини.

20 березня 2014 року ПП «Нива -В.Ш.» Філією 05 були проведені прилюдні торги, у яких переможцем став ОСОБА_2, внаслідок чого ним було придбано нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, яка позначена в плані БТІ літерами А-1, а, а1, а2, площею 41,8 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1. Сума внесена позивачем за придбане майно склала - 57 300,00 грн., що підтверджується Актом про проведення прилюдних торгів від 24 березня 2014 року ( т. №1, а.с. 11,11 з.б.).

25 березня 2014 року Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою позивачу було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого він у подальшому зареєстрував своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією свідоцтва виданого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Леус С.М. НОМЕР_5 від 25 березня 2014 року (т. № 1, а.с. 10).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року, вищезазначене нерухоме майно було визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також визнано недійсним правочин з купівлі-продажу нерухомого майна, визнано недійсним акт про проведені прилюдні торги від 24 березня 2014 року, визнано недійсним свідоцтво, видане Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою 25 березня 2014 і визнано за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна за кожним (т. № 1, а.с. 12-19).

На підставі цього рішення суду, яке було залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області Теслицькою О.М. 20 квітня 2015 року було проведено державну реєстрацію права власності на 1/2 нерухомого майна за ОСОБА_8 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21346316 від 15 травня 2015, номер запису про право власності 9698616 (т. № 1, а.с.93, 93 з.б.)), а також проведено державну реєстрацію права власності на 1/2 нерухомого майна за ОСОБА_9 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21346316 від 20 квітня 2015 року, номер запису про право власності 9698597 (т. № 1, а.с. 93), а право власності ОСОБА_2 на спірне майно було скасоване.

Ухвалою ВССУ від 03 червня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2015 року, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року - скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9, відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», позивача державного нотаріуса Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Леус С.М. третя особа: реєстраційна служба Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про визнання прилюдних торгів нежитлової будівлі, свідоцтва про право власності недійсними, скасування державної реєстрації, визнання права власності - відмовлено (т. № 1, а.с. 6-9).

Ухвалою ВССУ від 16 березня 2016 року, рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2015 року залишено без змін.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, станом на 16 червня 2016 року(т.№2, а.с. 82-88), наданих суду рішень державного реєстратора № 27950605, 27951362 від 27 січня 2016 року(т.№2, а.с.59-60), право власності відповідачів ОСОБА_9 на нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, яка позначена в плані БТІ літерами А-1, а, а1, а2, площею 41,8 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Суду також представлені рішення державних реєстраторів № 28638112 від 09 березня 2016 року про відмову ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, яка позначена в плані БТІ літерами А-1, а, а1, а2, площею 41,8 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1. у зв'язку із наявністю обтяжень на вказане майно(т. № 2, а.с.89).

Також, Відділом державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області було винесено постанову від 03 березня 2015 ВП №46610252, якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_8, у тому числі й на спірне нерухоме майно, та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 9699704). Особою в інтересах якої накладено арешт є ОСОБА_4 (т. № 1,а.с. 94).

Крім того згідно із постановою Відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 08 лютого 2014 року (ВП №30048842), було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_9 та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 9699766) (т. № 1,а.с. 94).

Згідно із ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 сі 319 ЦК України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 ЦК України).

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права

та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним

організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно;

Згідно із п.6, ч.1, ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у вітчизняному законодавстві України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч. 2 ст. 5 Господарського кодексу України (далі ГК)).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності тощо.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_5 з таких підстав.

Дійсно в судовому засіданні встановлено, що право власності позивача ОСОБА_2 на спірне майно було скасовано на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року, на підставі цього ж рішення суду зареєстроване право власності на відповідачів ОСОБА_9. Однак, вказане рішення суду було скасовано Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2001ё5 року, яке залишено без змін Ухвалою ВССУ від 16 березня 2016 року.

При цьому суд зазначає, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року також було скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2

Зважаючи на преюдіціальність обставин, встановлених вказаними рішенням, суд приходить до висновку, що нечинність рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року потягнуло собою як відсутність підстав вважати, що спірне майно належить на праві власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9, так і відсутність підстав скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2.

Отже, суд приходить до висновку,що позивач набув право власності на спірне нерухоме майно у порядку, встановленому чинним законодавством, та провів державну реєстрацію права власності на вказане майно.

На час розгляду даної справи незаконність набуття права власності ОСОБА_2 не встановлена, підстави скасування державної реєстрації його права власності на спірне майно - відсутні.

Разом з тим, на час звернення до суду, і ця обставина не підтверджується як даними витребуваних виконавчих проваджень, так і довідкою з реєстру нерухомого майна станом на 16 червня 2016 року, у зв'язку із наявними арештами на спірне майно, позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності на нерухоме майно.

Суд також відхиляє доводи представника відповідача в тій їх частині, що позивачем обраний не той спосіб захисту.

Так посилання відповідача на ту обставину, що позивач повинен був звернутися із скаргою на дії державного виконавця, який в порушення норм чинного законодавства не зняв арешти, суд не може прийняти до уваги, оскільки згідно із нормами ст. 383 ЦПК України, право на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця мають лише сторони виконавчого провадження. Позивач не є стороною виконавчих проваджень, в яких були накладені арешти.

Разом з тим згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в ст. 16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так, статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Аналіз згаданої статті не передбачає будь-яких обмежень щодо права на звернення до суду.

Згідно із роз'ясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Таким чином, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 обґрунтовано звернувся до суду за захистом свого права, шляхом визнання за ними права власності та зняття арешту з спірного нерухомого майна, оскільки судом встановлено, що вказане майно належить позивачу, але він фактично є позбавленим можливості реалізувати свої права як власника іншим шляхом, ніж як через звернення до суду.

Враховуючи вищенаведені обставини, та докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 законними та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У зв'язку з тим, що судом позов задоволено, суд стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, сплаченого при подачі до суду позовної заяви в розмірі по 353 грн. 30 коп. з кожного.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст. 318, 321 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління державної Фіскальної служби України в Донецькій області про визнання права власності та зняття з арешту - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, площею 41,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зняти арешт та заборону відчуження (номер запису про обтяження 9699766), накладені постановою державного виконавця ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 08 лютого 2014 року на нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, яка позначена в плані БТІ літерами А-1, а, а1, а2, площею 41,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, у виконавчому провадженні № 30048842 по виконавчому листу № 2-393, виданого 04 березня 2011 року за рішенням суду про стягнення з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму боргу за кредитним договором.

Зняти арешт та заборону відчуження(номер запису про обтяження 9699704), накладені постановою державного виконавця ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 03 березня 2015 року на нежитлову будівлю з тамбуром, ганком, контейнером та кіоском, яка позначена в плані БТІ літерами А-1, а, а1, а2, площею 41,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, у виконавчому провадженні № 46610252 по виконавчому листу № 2-393, виданого 04 березня 2011 року за рішенням суду про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_4, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5, судовий збір в сумі по 353 (триста п'ятдесят три) грн. 30 коп. з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 05 липня 2016 року.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич