У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2016 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Гришка О.Я., при секретарі судового засідання Федорині А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області подання Оржицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, -

в с т а н о в и в:

22.09.2016 року державний виконавець Оржицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Оржицькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження № 53 (зведене виконавче провадження № 51665714) по примусовому виконанню: рішення № від 26.06.2014 року, виданого Оржицьким відділенням Лубенської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або невчасну сплату єдиного внеску та стягнення з ОСОБА_1 112,91 грн. штрафу, виконавчого листа №543/166/15-ц виданого 10.07.2015 року Оржицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 15461,03 грн. боргу та судового наказу №917/1405/15 від 01.09.2015 виданого Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 18783,89 грн. боргу.

В період з 09.09.2014 року по 22.09.2016 року заборгованість, що в сумі по трьох виконавчих провадженнях становить 34357,83 грн., не була сплачена ОСОБА_1І, ні частково ні в повному обсязі, на виклики державного виконавця боржник до відділу ДВС не з'являється.

Посилаючись на вищевикладені обставини та керуючись статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», статтею 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1, 2, 11, 17, 32 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець просив вирішити питання, щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса за виконавчим листом: 37730, Україна, Полтавська область, Оржицький район, с. Райозеро, ідентифікаційний код НОМЕР_1, без вилучення паспортного документа за ухилення від виконання зобов'язання, покладеного на нього виконавчими документами: рішенням № від 26.06.2014 року, виданого Оржицьким відділенням Лубенської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або невчасну сплату єдиного внеску та стягнення з ОСОБА_1 112,91 грн. штрафу, виконавчого листа №543/1б6/15-ц виданого 10.07.2015 року Оржицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 15461,03 грн. боргу, судового наказу №917/1405/15 від 01.09.2015 виданого Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 18783,89 грн. боргу.

Від заявника, державного виконавця Оржицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій він подання підтримав та просить розглянути справу без його участі.

Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, керуючись при цьому ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом встановлено, що Оржицькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження № 53 (зведене виконавче провадження № 51665714) по примусовому виконанню: рішення № від 26.06.2014 року, виданого Оржицьким відділенням Лубенської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або невчасну сплату єдиного внеску та стягнення з ОСОБА_1 112,91 грн. штрафу, виконавчого листа №543/166/15-ц виданого 10.07.2015 року Оржицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 15461,03 грн. боргу та судового наказу №917/1405/15 від 01.09.2015 виданого Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 18783,89 грн. боргу.

09.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44679547 по примусовому виконанню рішення № від 26.06.2014 року виданого Оржицьким відділенням Лубенської ОДПІ. 05.01.2016 року виконавче провадження №44679547 було приєднано постановою державного виконавця до зведеного виконавчого провадження №51665714. 21.08.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №543/166/15-ц виданого 10.07.2015 року Оржицьким районним судом. 05.012.2016 року виконавче провадження №48524402 було приєднано постановою державного виконавця до зведеного виконавчого провадження №51665714. 06.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №917/1405/15 від 01.09.2015 виданого Господарським судом Полтавської області. 05.01.2016 року виконавче провадження №49254731 було приєднано постановою державного виконавця до зведеного виконавчого провадження №51665714. З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем було вжито такі заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: зроблені запити в реєструючі органи з метою перевірки майнового стану.

На майно боржника ОСОБА_1 державним виконавцем накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Вбачається, що на рахунках ОСОБА_1 кошти відсутні.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Цим Законом визначаються відповідні органи, на які покладається виконання цього Закону, зокрема на Державну прикордонну службу України, ОВС, СБУ, військові комісаріати, консульську службу України.

За змістом п.5 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" громадянинові може бути тимчасово обмежено право виїзду за межі України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Відповідно до положень ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. При цьому суд враховує, що задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання". Поряд з цим, тягар доказування покладається на суб'єкта вказаного подання, оскільки згідно ч.2 ст.377-1 ЦПК України подання розглядається негайно без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Аналізуючи матеріали та докази, що додані до подання державного виконавця у їх тісному взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що боржник у зобов'язанні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з доказів, наданих державним виконавцем, які суд враховує з позиції ч.2 ст.10 ЦПК України, в порушення ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням та рішенням іншого органу, заборгованості не сплачує, за адресою, яка вказана у виконавчих документах: 37730, Україна, Полтавська область, Оржицький район, с. Райозеро не проживає, відповідно, на виклик до державного виконавця не з'являється, не повідомляє своє фактичне місце проживання, причин неявки державному виконавцю також не повідомляв.

Станом на день внесення до суду даного подання державного виконавця, заборгованість, що в сумі по трьох виконавчих провадженнях становить 34357,83 грн., при цьому жодного разу боржником не робилося спроб погасити заборгованість.

Сукупність наведених та проаналізованих судом доказів, враховуючи суму заборгованості в межах виконавчого провадження свідчить про те, що на момент звернення державного виконавця до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вже відбувся, він об'єктивно наявний та вбачається з сукупності досліджених матеріалів виконавчого провадження.

При цьому суд враховує, що під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

У відповідності до ст.ст. 2, 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України державний виконавець має право на внесення до суду відповідного подання.

Згідно ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. При цьому, суд розглядає дане подання без виклику чи повідомленням боржника (ч. 2 цієї статті).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що "в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом України №3477 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі".

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на гарантоване ст.6 Конвенції "право на суд", яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обов'язковість до виконання судового рішення. Тому, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина судового процесу з метою забезпечення положень статті 6 ("права на суд"). В цьому контексті аналіз рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України", якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до конвенції з огляду на порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку) також засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, виходячи з аналізу законодавства, що стосується виконання судового рішення, суд вважає, що в межах розгляду даного подання, є передбачені законом підстави для тимчасового обмеження, до виконання судового рішення, права виїзду за межі України у відношенні боржникаОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса за виконавчим листом: 37730, Україна, Полтавська область, Оржицький район, с. Райозеро, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.124 Конституції України, п.5 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст.10, 11, 14, 60,197, 209-210, 293, 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. Подання Оржицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням - задовольнити.

2. Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса за виконавчим листом: 37730, Україна, Полтавська область, Оржицький район, с. Райозеро, ідентифікаційний код НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до моменту фактичного виконання зобов'язання, покладеного на нього виконавчими документами: рішенням № від 26.06.2014 року, виданого Оржицьким відділенням Лубенської ОДПІ про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або невчасну сплату єдиного внеску та стягнення з ОСОБА_1 112,91 грн. штрафу, виконавчого листа №543/1б6/15-ц виданого 10.07.2015 року Оржицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 15461,03 грн. боргу, судового наказу №917/1405/15 від 01.09.2015 виданого Господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 18783,89 грн. боргу.

3. Після набрання ухвалою законної сили, копію ухвали направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України - 01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26 - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя