Справа № 541/3011/15-ц
Провадження №2/541/117/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 березня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Борисенко М. Б.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ квартири, третя особа орган опіки та піклування Миргородської міської ради

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона відповідно до свідоцтва про право власності від 19 грудня 2005 року, була власником квартири № 18 по пров. Наріжного в м. Миргород. Квартира складалась із двох рівних кімнат загальною площею 33 кв. м.

2 березня 2015 року позивач подарувала відповідачеві 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Договір дарування частини квартири від 2 березня 2015 року посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі під № 333. Вона з відповідачем мала намір добровільно розділити квартиру, що знаходиться у спільній частковій власності. Звернулися до нотаріуса з відповідними заявами. У призначені дату і час відповідач до нотаріуса не зявилась. На даний час вона не має змоги оформити субсидію. Збільшується заборгованість по сплаті за комунальні послуги. Відповідач добровільно не сплачує кошти за свою частину.

Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 10 липня 2015 року № 525 ОСОБА_3 визначено поштову адресу її квартири АДРЕСА_2.

Оскільки відповідач добровільно відмовилася від розподілу квартири необхідно розділити спільну квартиру на дві рівнозначні квартири, щоб кожний користувався та сплачував кошти за свою кімнату.

Вважає, що їй повинна бути виділена у користування кімната 1, площею 16,5 кв. м., а ОСОБА_3 - кімната 2, площею 16,5 кв. м.

Просила розділити квартиру АДРЕСА_3 на дві рівні квартири. Виділити їй ОСОБА_2 у користування кімнату 1, площею 16,5 кв. м., поштова адреса якої № 18 у будинку 34 по пров. Наріжного у м. Миргород Полтавської області. ОСОБА_3 виділивши у користування кімнату 2 площею 16,5 кв. м , поштова адреса якої № 18-А у будинку 34 по пров. Наріжного у м. Миргород Полтавської області.

Ухвалою суду від 19.01.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено орган опіки та піклування Миргородської міської ради (а.с. 43).

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала частково, просила виділити їй в користування кімнату №1 площею 16,5 кв.м., а відповідачеві виділити в користування кімнату №2 площею 16,5 кв.м. квартири №18 по провулку Наріжного в місті Миргород, оскільки їй та відповідачеві належить по 1/2 частині зазначеної квартири. Необхідність звернення до суду виникла в звязку з відмовою відповідача приймати участь в оплаті комунальних послуг та небажанням відповідача в позасудовому порядку визначити порядок користування квартирою, що унеможливлює оформлення різних особових рахунків та проведення оплати за використані комунальні послуги їй та відповідачу окремо. Оскільки при звернені до суду нею були понесені судові витрати, у вигляді судового збору та витрат на надання юридичної допомоги, просила стягнути їх з відповідача на свою користь.

Відповідач ОСОБА_3 заявлений позов визнала, не заперечувала проти його задоволення і виділення їй в користування кімнати №2 квартири №18 по провулку Наріжного в місті Миргород. Разом з тим зауважувала, що судові витрати понесені позивачкою при звернені до суду не підлягають стягненню з неї на користь позивачки, оскільки вона мала бажання в позасудовому порядку провести розподіл квартири, але нотаріус її не повідомив про згоду позивачки на укладення договору про розподіл квартири. У випадку прийняття судом рішення про стягнення з неї судових витрат, просила стягнути з позивача на її користь витрати, які були понесені нею при укладенні договору дарування їй частини квартири позивачем, оскільки вона є обдарованою, і тому не повинна була сплачувати кошти при укладенні договору дарування.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_1 просив позов задовольнити: виділити в користування ОСОБА_2 кімнату №1 площею 16,5 кв. м., (поштова адреса АДРЕСА_4), ОСОБА_3 виділити в користування кімнату №2 площею 16,5 кв.м. (поштова адреса АДРЕСА_5), кожна з яких становить 1/2 (одну другу) частину квартири №18 розташовану за адресою місто Миргород, провулок Наріжного,34, виходячи з порядку користування квартирою, який є на даний час. Постановлення рішення судом стане підставою для оформлення особового рахунку окремо на імя позивача та відповідача. Вирішувати питання реального розподілу квартири на даний час його довірителька не бажає. Вважав, що вимога про стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Миргородської міської ради, вважала, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки визначення порядку користування квартирою сприятиме створенню належних умов виховання неповнолітньої дитини, так як між сторонами по справі, які є матірю та бабусею дитини, склалися неприязні відносити. З метою захисту інтересів дитини виконавчим комітетом міської ради був наданий дозвіл на реальний розподіл квартири.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він працює приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу. Влітку 2015 року він повідомив ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_3 про наміри останньої укласти з ОСОБА_2 договір поділу квартири АДРЕСА_6. ОСОБА_2 надала згоду на укладення такого договору, про що він особисто повідомив ОСОБА_3, однак сторони по справі для укладення договору не зявилися.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає,що заявлений позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Судом встановлено, ОСОБА_2 належить на підставі Свідоцтва про право власності від 19.12.2005 року 1/2 частина квартири (кімнат) №18 в малосімейному будинку загальною площею 33 кв. м. розташованих за адресою місто Миргород, провулок Наріжного,34 Полтавської області (а.с.7).

ОСОБА_3 на підставі Договору дарування частки квартири від 02.03.2015 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 В, зареєстрованого в реєстрі за №333, належить 1/2 частина квартири №18 за адресою місто Миргород, провулок Наріжного,34 (а.с.8).

Відповідно до пояснень сторін, які обєктивно підтверджуються технічною документацією, квартира №18 за адресою місто Миргород, провулок Наріжного,34, має дві кімнати однаковою площею 16,5 кв.м.(а.с16 - 21).

Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради №525 від 10.07.2015 року визначено поштову адресу кімнати власницею якої є ОСОБА_3 АДРЕСА_7.(а.с.11).

Згідно повідомлення Миргородського МВ УДМС України в Полтавській області в спірній квартирі зареєстрована неповнолітня дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28).

Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради №685 від 12.08.2015 року надано дозвіл ОСОБА_3 на укладення договору поділу квартири №18 по провулку Наріжного в місті Миргород, оскільки розподіл квартири не порушує права та законні інтереси неповнолітньої дитини (а.с.52).

Оскільки судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками в рівних частинах (по 1/2 частині) квартири АДРЕСА_8 вмісті Миргород, домовилися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, та враховуючи, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, суд вважає, що вимоги позивача в частині виділення 1/2 частини квартири (кімнати №1) в її користування, ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Разом з тим враховуючи, що позивачем в ході судового розгляду в супереч вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України не надані належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог про реальний розподіл квартири, і вказані вимоги не підтримані в судовому засіданні, суд вважає,що в цій частині заявлених позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України в зв'язку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, документально підтверджені судові витрати, судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. (а.с.1,2).

При визначенні розміру відшкодування витрат за надання правової допомоги, суд виходить з положень ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», де встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Оскільки представником позивача, адвокатом ОСОБА_1 не наданий розрахунок витраченого часу для надання правової допомоги, в розмірі 2800 грн.(а.с.67), а відповідно до журналу судового засідання адвокат приймав участь в судовому засіданні 2 години 15 хвилин (а.с.55,56,69) підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 1240 грн. 20 коп.(1378х40/100х2 год.15 хв.).

Не заслуговують на увагу на думку суду твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення з неї судових витрат, оскільки судове вирішення спору стало необхідним з вини позивача, так як остання добровільно не бажала провести розподіл квартири. Оскільки вказані твердження спростовуються заявою ОСОБА_2 про згоду на укладення договору розподілу, наданою останньою нотаріусу(а.с.10) та поясненнями свідка ОСОБА_4

Витрати відповідача понесені при нотаріальному посвідченні договору дарування частини спірної квартири в наслідок чого обдарована ОСОБА_3 набула права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 (а.с. 68) не є судовими витратами по даному спору, тому вимоги відповідача ОСОБА_3 про стягнення зазначених витрат на її користь з позивача не ґрунтуються на законі і задоволені бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 64, 88, 208, 209, 13-215,294 ЦПК України, cт.ст. 355,356,358 ЦК України, ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виділити в користування ОСОБА_2 кімнату №1 площею 16,5 кв. м., що становить ?(одну другу) частину квартири №18 розташовану за адресою місто Миргород, провулок Наріжного,34, яка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 19.12.2005 року.

Виділити в користування ОСОБА_3 кімнату №2 площею 16,5 кв.м. (поштова адреса АДРЕСА_9), що становить ? (одну другу) частину квартири №18 розташовану за адресою місто Миргород, провулок Наріжного,34, і належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування частки квартири від 02.03.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати: 487грн. 20 коп. судовий збір та 1240 грн. 20 коп. витрати за надання правової допомоги, всього 1727 ( одна тисяча сімсот двадцять сім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_6