Номер провадження: 22-ц/785/611/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Артеменко І.А., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 7 грудня 2015 року,

встановила:

В серпні 2015 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що вона є членом громадського об»єднання громадян «Івушка» та на протязі 2009-2010 років вона здавала кошти в сумі 1 800 доларів США голові цього об»єднання ОСОБА_3 для оформлення документації на право користування земельною ділянкою бази відпочинку об»єднання. Однак зазначені документи не були оформлені, а кошти були повернуті частково в сумі 250 доларів США. ОСОБА_2 просила стягнути з відповідачки еквівалент не повернутих коштів в сумі 12 400 грн.

В липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що вона є членом громадського об»єднання громадян «Івушка» та на протязі 2011 року вона здавала кошти в сумі 500 доларів США голові цього об»єднання ОСОБА_3 для оформлення документації на право користування земельною ділянкою бази відпочинку об»єднання. Однак зазначені документи не були оформлені, а кошти не були повернуті. ОСОБА_4 просила стягнути з відповідачки еквівалент не повернутих коштів в сумі 11 000 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 7 грудня 2015 року зазначені позови об»єднані в одне провадження.

Відповідачка позови не визнала.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 7 грудня 2015 року в позові ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено в звязку зі спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовів.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції посилався на те, що «…доказів на підтвердження своїх доводів, щодо надання спірних коштів та їх отримання саме відповідачкою по справі позивачками суду надано не було, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, підтверджуючи факт сплати позивачками вказаних коштів, як і відсутні докази отримання вказаних коштів відповідачкою». Однак при цьому суд відмовив в позові з підстав пропуску строку позовної давності.

Суд не врахував, що відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Передбачений ч.1 ст.257 ЦК України строк позовної давності застосовується судом в тому випадку, коли встановлено, що право позивача порушено, однак воно не підлягає захисту в звязку з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що позивачами відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України не доведено, що їх майнове право порушено і вони мають право на стягнення з відповідачки коштів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є членами громадського об»єднання громадян «Івушка». За їх ствердженнями на протязі 2009-2010 років вони передали голові цього об»єднання ОСОБА_3 грошові кошти для оформлення документації на право користування земельною ділянкою бази відпочинку об»єднання: ОСОБА_2 передала 1 800 доларів США, а ОСОБА_4 передала 500 доларів США.

Однак позивачами не надано доказів на підтвердження передачі зазначених коштів відповідачці. Крім того, ствердження позивачів про передачу зазначених коштів відповідачці спростовуються власноручно написаними ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заявами до правління громадського об»єднання громадян «Івушка», з яких вбачається, що вони здали зазначені кошти в касу об»єднання(а.с.9,17).

Представлені позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 копії квитанцій за 2010-2015 роки про сплату членських внесків та сплату наданих послуг підтверджують внесення коштів в касу громадського об»єднання громадян «Івушка» та не відносяться до предмету спору(а.с.16-20, 66-68).

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав їх недоведеності.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушені норми процесуального права та не правильно застосовані норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в позові з викладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 7 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в сумі 12 400 гривень та позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в сумі 11 000 гривень відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

ОСОБА_5

ОСОБА_6