Справа №489/2705/16-ц 31.08.2016 31.08.2016 31.08.2016
Провадження №22-ц/784/1903/16
Категорія 50 Єдиний унікальний номер 489/2705/16-ц
Номер провадження 22-ц/784/1903/16
Головуючий у І інстанції Кокорєв В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Прокопчук Л.М.,

Суддів: Маляренко І.Б., Темнікової В.І.

Із секретарем судового засідання Богуславською О.М.

За участю: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що від шлюбу вони з відповідачем мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з серпня 2015 року є студентом вищого навчального закладу. Навчається на платній основі відповідно до договору, укладеного між позивачкою та вищим учбовим закладом. За період 2015-2016 року вона сплатила відповідно до умов договору 10000 грн. Відповідач не бажає брати участь у витратах на навчання дитини. Тому просить стягнути на її користь додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 5000 грн., понесені нею(а.с. 1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 39)

В апеляційній скарзі позивачка вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх обставин справи. Просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с. 41-42).

В судовому засіданні апеляційного суду позивачка підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідач просив відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою. Відповідач відповідно до рішення суду сплачував аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини доходів до досягнення нею повноліття. Дочка сторін є студентом Чорноморського державного університету ім. Петра Могили. Відповідно до контракту, укладеного між позивачкою та учбовим закладом, 01.09.2015 року вартість навчання протягом 2016-2019 років складає 46400 грн. Позивачкою сплачено за навчання за 2015-2016 рік 10000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що навчання дитини за контрактом не є особливою обставиною, тому не може бути розцінено як додаткові витрати.

Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального закону.

Зі справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2002 року. Мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2014 року на утримання дочки з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини доходів до її повноліття. Дитина сторін є студенткою Чорноморського державного університету ім. П.Могили, навчається на першому курсі за контрактом. Позивачкою сплачено за навчання дитини відповідно умов контракту за 2015-2016 рік 10000 грн. (а.с. 2, 4, 12, 13,14).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Позивачка не довела наявності фактів особливих обставин, передбачених ст. 185 СК України, тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Отже у справі, яка переглядається, рішення суду першої інстанції є законним, а тому відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді