СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/3268/14-ц
Провадження№ 2-др/306/3/16
У Х В А Л А

11.03.16 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі: головуючої Василиха Ж.В., при секретарі Дичка О.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 10.11.2014 року у позові публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки при ухваленні рішення судом не вирішено питання про присудження з позивача понесених судових витрат на правову допомогу.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з"явилася, однак на адресу суду надіслала письмові пояснення, в яких просить розглянути заяву без участі представника позивача, у задоволенні заяви відмовити.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 не з"явилася, подала заяву про відкладення розгляду справи, у зв"язку із зайнятістю в іншому судовому процесі в Мукачівському міськрайонному суді. Суд не бере до уваги клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про відкладення судового засідання на іншу дату у зв"язку із її зайнятістю в іншому судовому засіданні, оскільки зазначена нею інформація у клопотанні нічим не підтверджена.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення з передбачених даною статтею підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи.

Згідно з п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується на стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб"єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У п.п.47,48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" судам роз"яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору ( статті 12 ,46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галізі права регламентовано у п.2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначений відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов"язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як видно із матеріалів справи, 04.11.2014 року адвокат ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір № 032/14 про надання останньому правової допомоги. Сума гонорару згідно п. 4.1 цього договору становить 1500,00 грн. (а.с. 28).

Однак заявницею не надано суду інформацію про надання видів послуг та їх вартість, зокрема відсутній акт про виконання робіт, розрахунок витрат на правову допомогу, відсутні докази, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, у звязку з чим суд дійшов висновку, що підстави передбачені ст. 220 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення відсутні і в задовленні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовляє.

Тому, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча Василиха Ж.В.