Ухвала

Іменем України

26 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором кредиту за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 7 травня 2008 року між акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0 (відповідно до додаткової угоди №1), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 40 тис. доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 5 травня 2028 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_2 договір поруки. 8 грудня 2011 року між АКБ «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги у тому числі й за указаним кредитним договором. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручитель, незважаючи на вимоги, не погасили.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 781 403 грн. 08 коп.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року рішення місцевого суду скасовано. Позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 7 травня 2008 року у розмірі 773 107 грн. 66 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 475 724 грн. 32 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 298 383 грн. 34 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» не оскаржене, тому в касаційному порядку не переглядається (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), преюдиційним рішенням суду встановлено, що додаткова угода до кредиту не укладалась, не підписувалася позичальником, проте відповідач не довів факту неукладення кредитного договору та неотримання ОСОБА_3, поручителем якої він виступає, кредитних коштів. При цьому розрахунок кредитної заборгованості відповідає умовам договору та законодавству України.

Доводи касаційної скарги про припинення поруки відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 559 ЦК України безпідставні. Вчинення виконавчого напису стосовно нерухомого майна не є достроковою вимогою до поручителя, оскільки відповідальність майнового та фінансового поручителя має різну правову природу.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич