Кодимський районний суд Одеської області
_______________________________________________________________ Справа № 503/2169/15-ц
Провадження №2/503/86/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 12 листопада 2015 року звернулася до Кодимського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позові вказала, що шлюб із ОСОБА_2 уклала 28 вересня 1996 року у виконавчому комітеті Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області, про що зроблений відповідний актовий запис №11.

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відносини з відповідачем не склалися, взагалі припинилися через відсутність між ними взаємоповаги, взаєморозуміння та будь-яких почуттів. З цих підстав просила шлюб розірвати та малолітніх дітей залишити проживати із нею.

В судовому засіданні після закінчення наданого судом строку для примирення позивач підтримала свої позовні вимоги та наполягла на їх задоволенні, стверджуючи про неможливість примирення з відповідачем.

Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Склярук».

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 30 листопада 2015 року позов не визнав, вказавши, що можливість збереження шлюбу не втрачена.

Після закінчення наданого судом строку для примирення погодився з неможливістю збереження шлюбу та сім»ї.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному та зареєстрованому 28 вересня 1996 року у виконавчому комітеті Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області, про що зроблений відповідний актовий запис №11, що, крім пояснень сторін, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №048012, виданим 28 вересня 1996 року відділом записів актів громадянського стану Кодимського району Одеської області.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом на підставі пояснень сторін встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони між собою не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сімю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Позивач створила нову сім»ю.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, після закінчення якого сторони констатували неможливість збереження шлюбу.

Згідно із ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка.

При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через відсутність між ними взаємоповаги, взаєморозуміння та будь-яких почуттів, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сімю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Стосовно місця проживання малолітніх дітей, суд приходить до такого висновку.

Сторони погодили що малолітня дитина буде проживати з позивачем, що не суперечить закону, не порушує законних прав та інтересів сторін та дитини, оскільки згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, буде проживати неповнолітня дитина, суд, виходячи з положень про рівність прав та обовязків батьків щодо дитини, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини, при цьому, суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, укладений та зареєстрований 28 вересня 1996 року у Пиріжнянській сільській раді Кодимського району Одеської області, актовий запис №11, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 залишити «Склярук».

Неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 залишити проживати з матір»ю ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.