Справа № 301/1043/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання за собою права власності на спадкове майно, що складається з 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с. Дубрівка, №281, Іршавського району.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під час шлюбу з ОСОБА_4 протягом 1984-1986 років подружжям збудовано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Дубрівка, №281, Іршавського району. Вказаний будинок був спільною сумісною власністю подружжя та належав їм в рівних частинах по ? частині, однак, зареєстрований належним чином не був. 13.07.2015 року помер чоловік позивача ОСОБА_4, який залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповідав позивачці. До складу спадкового майна входить ? частина житлового будинку в с. Дубрівка, №281. Позивачка має право на обовязкову частку у спадковому майні, вони спадщину прийняла, однак, не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Просила визнати за собою право власності на житловий будинок у розмірі 5/8 частин.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, згідно якої позов підтримала і просила справу розглянути без її участі ( а.с.36,41).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, згідно якої проти позову не заперечує і просила розглянути справу без її участі ( а.с.37,40).

Приватний нотаріус ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, згідно якої справ у просила розглянути без її участі (а.с.39, 42).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в с.Дубрівка, №281, Іршавського району, не зареєстрований (а.с.17). Такий був збудований чоловіком позивачки у 1985 році відповідно до дозволу на право виконання будівельних робіт, на земельній ділянці, що була відведена для забудови. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про забудову садиби, що видана ОСОБА_5 для проведення будівництва за адресою с.Дубрівка, №281, та довідкою Дубрівської сільради №316 від 18.03.2016 року ( а.с.7, 18-21). Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений ( а.с. 10-15). Згідно висновку про вартість обєкта оцінки, вартість будинку становить 47861 грн. ( а.с.18).

Згідно погосподарської книги, власником вказаного будинку був ОСОБА_4. Дана обставина підтверджується довідкою Дубрівської сільради від 18.03.2016 року №317 (а.с.7).

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали шлюб 04.08.1979 року. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФМ №359195 від 04.08.1979 року ( а.с.23).

Вказаний шлюб розірвано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оскільки житловий будинок №281, в с. Дубрівка, збудований у 1985 році подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_1 під час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Стаття 28 КпШС України встановлює рівність часток подружжя у спільному майні.

Отже, позивачка ОСОБА_1 є співвласником ? частини будинку, спадкодавець ОСОБА_4 був власником 1/2 частини будинку №281, в с. Дубрівка.

ОСОБА_4 помер 13.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №189927 від 14.07.2015 року (а.с.5).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Дубрівської сільради 01.07.2015 року, ОСОБА_4 все своє майно заповів доньці ОСОБА_2 відповідачці по даній справі. Вказаний заповіт не скасований і не змінений.

Спадкова справа за покійним ОСОБА_4 заведена 15.04.2016 року ( а.с.43-59).

Рішенням Іршавського райсуду від 11.05.2016 року за відповідачкою визнано право власності на 3/8 частини житлового будинку №281 в с. Дубрівка в порядку спадкування за заповітом ( а.с.25-28).

Оскільки на день смерті ОСОБА_4 його вдова ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 була особою пенсійного віку, тобто непрацездатною, згідно вимог ст. 1241 ЦК України, вона має право на обовязкову частку у спадковому майні.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки виконкому Дубрівської сільради №473 від 19.05.2016 року, на день смерті спадкодавця ОСОБА_4, який помер 13.07.2015 року, у житловому будинку №281, в с.Дубрівка разом з ним постійно проживали дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 сторони по справі (а.с.9).

Отже, спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину.

Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

До складу спадщини відповідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1241 ЦК України, обов'язкова частка у спадковому майні становить половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом.

До складу спадкового майна входить ? частина житлового будинку.

У спадкодавця є два спадкоємці першої черги сторони по справі отже, кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом належала б ? частина спадкового майна. За таких обставин, відповідачка ОСОБА_1, як спадкоємець, що має право на обовязкову частку у спадщині, має право на ? частину спадкового майна, що становить 1/8 частину спадкового будинку.

Крім того, як співвласнику будинку, позивачу належить також ? (4/8) частина будинку №281 в с. Дубрівка, що всього становить 5/8 частин будинку.

За таких обставин, позовна вимога про визнання за позивачем права власності на 5/8 частин будинку №281 в с. Дубрівка є обгрунтованою.

Право власності на майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивачка не може, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований. Дана обставина підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок побудований у 1985 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не повязувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 5/8 частин будинку №281 в с. Дубрівка в порядку набуття спільної власності подружжя та спадкування за законом слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 22 та 28 КпШС України, ст.ст. 15, 16, 1218, 1233, 1241, 1268 ч.3 ЦК України, ст.ст.11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с.Дубрівка, №281 Іршавського району.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських