Справа № 541/1292/16-ц
Провадження №2/541/687/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 серпня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

при секретарі - Лисенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області про тлумачення заповіту, треті особи ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

1 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Хомутецької сільської ради Миргородського району про тлумачення заповіту. В позові посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_4, як проживала в с.Хомутець Миргородського району. Після її смерті відкрилась спадщина. При складанні заповіту, посвідченого 29 квітня 2014 року секретарем Хомутецької сільської ради Миргородського району ОСОБА_4 заповіла позивачці земельну ділянку розміром 2,07 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Хомутецької сільської ради Миргородського району, що в дійсності є земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2. Позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину і звернулася до Другої миргородської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що спадкодавець заповідала земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, а згідно свідоцтва про право на спадщину від 27 січня 2012 року та державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 20 липня 2003 року, спадкодавцю належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, а відповідно до витягу з Державного земельного кадастру спадкодавець ОСОБА_4 була власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 2,0713 га. Посилаючись на те, що, як вбачається з тексту заповіту, в заповіті замість кадастрового номеру земельної ділянки було вказано реєстровий номер реєстрації в поземельній книзі, позивачка просить тлумачити заповіт, визначивши, що волею заповідача ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, було передати у спадщину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 земельну ділянку площею 2,0713 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану на території Хомутецької сільської ради Миргородського району.

Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5, що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 16) позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач - Хомутецька сільська рада Миргородського району, в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву, в якій заперечень проти позову не висловила і просила справу розглянути у відсутність її представника (а.с. 28).

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечень проти задоволення позову ОСОБА_1 не висловила, по суті позову пояснила, що їх з позивачкою матері - ОСОБА_4, належало дві земельних ділянки, одну з яких вона заповіла їй, а іншу - її сестрі ОСОБА_1, про що повідомила їм ще за життя. На даний час вона право на спадщину на заповідану їй земельну ділянку оформила і на іншу не претендує.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,0713 га, що розташована на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 9-11). Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, подавши 20 квітня 2016 року заяву до нотаріальної контори. Згідно заповіту, посвідченого 29 квітня 2014 року секретарем Хомутецької сільської ради Миргородського району, ОСОБА_4 заповіла позивачці земельну ділянку розміром 2,07 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Хомутецької сільської ради Миргородського району. Інший спадкоємець ОСОБА_3, прийняла і оформила спадщину на іншу земельну ділянку, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 38).

Постановою від 20 квітня 2016 року державний нотаріус Другої лохвицької державної нотаріальної контори, виконуючи обов'язки державного нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_4 на земельну ділянку, оскільки у заповіті кадастровий номер земельної ділянки не відповідав кадастровому номеру який вказаний в державному акті на право власності на земельну ділянку, згідно якого спадкодавцю належить земельна ділянка (а.с. 12).

У відповідності до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18 січня 2016 року, за ОСОБА_4 значиться на території Хомутецької сільської ради Миргородського району земельна ділянка на праві приватної власності площею 2,0713 га, кадастровий номер НОМЕР_2 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 20.07.2003 року (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

За змістом ст.317 ЦК України право розпорядження майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимоги однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

За статтею 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або його частки.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Тлумачення заповіту є лише інструментом з'ясування волі заповідача після його смерті. Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданого ОСОБА_2 райдержадміністрацією 20 липня 2003 року (а.с.5) та копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2012 року (а.с.6), ОСОБА_4 успадкувала після свого чоловіка ОСОБА_6 земельну ділянку площею 2,07 га, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області. Перехід права власності до ОСОБА_4 зареєстровано в поземельній книзі 25.06.2012 року за реєстровим № НОМЕР_1 і саме цей номер помилково вказано у заповіті як кадастровий номер земельної ділянки (а.с.7).

Таким чином, суд вважає доведеним, що земельна ділянка, яку ОСОБА_4 заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 13) і земельна ділянка, право на яку посвідчується державним актом серії НОМЕР_3 від 20.07.2003 року та витягом з Державного земельного кадастру - це одна і та ж земельна ділянка, один і той же об'єкт спадкування.

Суд вважає доведеним, що саме вказану земельну ділянку ОСОБА_4 заповідала позивачці, а тому слід здійснити тлумачення заповіту вказавши, що згідно заповіту, від 29.04.2014 року ОСОБА_4 заповіла позивачці ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0713 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_2, розташовану на території Хомутецької сільської ради М иргородського району Полтавської області. При складанні заповіту було допущено помилку в зазначені номеру земельної ділянки, через що позивач не має можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, а тому її вимоги базуються на законі і підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що позивачка не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.11 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 213, 317, 1233, 1236, 1256, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Здійснити тлумачення заповіту, посвідченого від імені ОСОБА_4 29 квітня 2014 року секретарем Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 122, а саме визначити, що волею заповідача ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, було передати у спадщину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, земельну ділянку площею 2,0713 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_2, розташовану на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. В. Сидоренко