Справа № 361/7776/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г.О.
Провадження № 22-ц/780/3021/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 45 08.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 року у справі за позовом виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство «Житло-експлуатаційна контора-2» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням гуртожитку по вул.АДРЕСА_1 у м.Бровари Київської області.

Позивач посилався на те, що на підставі рішення Броварської міської ради Київської області від 22 травня 2014 року № 1224-45-06 «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по АДРЕСА_1» прийнято у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожиток по АДРЕСА_1 у м. Бровари, який перебував у державній власності та на балансі товариства з обмеженою відповідальністю «Постійно-діючий будівельний поїзд-2». Вказував, що до виконавчого комітету Броварської міської ради неодноразово з усними зверненнями зверталися мешканці даного гуртожитку з проханням поліпшити їх житлові умови за рахунок жилого приміщення кімнати НОМЕР_1, оскільки в ній ніхто фактично не проживає близько 5 років. Також від начальника управління освіти та науки було отримано листа про те, що в кімнаті гуртожитку по АДРЕСА_1, яку надавали їх працівнику - вчителю Броварської ЗОШ № 3 ОСОБА_2 ніхто не проживає та не використовує, а тому просив винести питання на розгляд наглядової ради з питань розподілу і утримання житла в гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій (далі - наглядова рада) щодо відібрання кімнати у ОСОБА_2 Позивач вказував, що ОСОБА_2 надала відділу з житлових питань документи з метою отримання ордеру та підтвердження її права користування кімнатою НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 у м. Бровари. 24 квітня 2015 року на засіданні наглядової ради було ухвалено рішення доручити комісії з перевірки законності використання житлових приміщень у гуртожитках, переданих до комунальної класності територіальної громади м.Бровари здійснити перевірку фактичного проживання ОСОБА_2 разом з членами її сім`ї у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 у м. Бровари. В ході перевірки комісією 18 травня 2015 року було складено акт про те, що зі слів сусідів відповідач та члени її сім`ї в спірній кімнаті не проживають близько 5 років. 20 травня 2015 року наглядовою радою було рекомендовано виконавчому комітету Броварської міської ради відмовити у видачі ордеру ОСОБА_2 на кімнату НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 у зв'язку з невикористанням кімнати за призначенням протягом тривалого часу та запропоновано в добровільному порядку звільнити жиле приміщення. Позивач вказував, що рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 26 травня 2015 року №307 було затверджено вказане вище рішення наглядової ради та відмовлено у видачі ордеру ОСОБА_2 на спірну кімнату у зв'язку з невикористанням кімнати за призначенням протягом тривалого часу. Також позивач зазначав, що станом на 01 травня 2015 року заборгованість відповідача за надані послуги становила 3078 грн. 38 коп., а станом на 29 вересня 2015 року її заборгованість за надані послуги становить 32 грн. 46 коп.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає в спірній кімнаті гуртожитку останні 6 місяців, отже, відповідно до ст.71, 72 ЖК України вона втратила право користування наданим житловим приміщенням.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 рокуу задоволенні позову виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області відмовлено.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Броварської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_2 працює в Броварській загальноосвітній школі I-III ступенів №3 Броварської міської ради Київської області на посаді вихователя групи продовженого дня з 26 серпня 1987 року.

14 серпня 2002 року на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету відкритого акціонерного товариства «Постійно - діючий будівельний поїзд №2» від 07 серпня 2002 року ОСОБА_2 на сім`ю у складі 4-х чоловік (вона, її чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_4, 1990 року народження та дочка ОСОБА_5, 1997 року народження) видано ордерНОМЕР_3 на право зайняття жилої кімнати НОМЕР_2, розміром 9,03 кв.м., у гуртожитку по вул.АДРЕСА_1 у м.Бровари (а.с.20).

Відповідно до даних картки прописки та паспорта громадянина України, ОСОБА_2 зареєстрована у гуртожитку по АДРЕСА_1 з 21 вересня 2002 року (а.с.26-27, 31).

По справі встановлено, що на підставі рішення Броварської міської ради від 22 травня 2014 року № 1224-45-06 «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по АДРЕСА_1», у комунальну власність територіальної громади м. Бровари прийнято гуртожиток по АДРЕСА_1 у м. Бровари, який перебував у державній власності та на балансі ТОВ «Постійно-діючий будівельний поїзд-2» (а.с.7-8).

При апеляційному розгляді справи встановлено що згідно з наказом ТОВ «Постійно - діючий будівельний поїзд №2» від 15 квітня 2014 року №6 у зв'язку із зміною нумерації кімнат гуртожитку по вул.АДРЕСА_1 у м.Бровари кімнаті, в якій проживає ОСОБА_2 присвоєно №31. В подальшому номер спірної кімнати було змінено на №253, що підтверджується даними технічного паспорту на будинок по АДРЕСА_1 у м.Бровари, а на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 28 жовтня 2014 року №66 спірній кімнаті надано НОМЕР_1 (а.с.160-166).

Згідно з актами обстеження кімнати НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 у м.Бровари від 20 квітня 2015 року, від 18 травня 2015 року, від 29 вересня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 відсутня за місцем проживання (а.с.17, 28, 29).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на законних підставах проживає у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 у м.Бровари, яке є єдиним її місцем проживання та реєстрації; позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження не проживання відповідача без поважних причин у вказаній кімнаті, а тому дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Згідно зі ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 ст.127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки.

Згідно зі ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутні наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а вразі відсутності понад встановлений строк така особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

У пункті 10 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, вирішуючи питання про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності цієї особи понад установлені строки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована у гуртожитку по АДРЕСА_1 у м.Бровари.

Згідно з актами обстеження кімнати НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 у м.Бровари від 20 квітня 2015 року, від 18 травня 2015 року, від 29 вересня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 відсутня за місцем проживання.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що на час звернення позивача до суду (30 жовтня 2015 року) відповідач без поважних причин не проживала за місцем реєстрації понад 6 місяців.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 посилалась на те, що вона проживає у будинку по АДРЕСА_2 Вишгородського району Київської області у зв'язку з необхідністю догляду за свекром ОСОБА_6 через його похилий вік (ІНФОРМАЦІЯ_3) та хворобливий стан, який вона надає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3

Як вбачається з наявної у матеріалах справи заяви ОСОБА_2 від 20 квітня 2015 року, вона звернулася до директора КП «ЖЕК-№2» з проханням тимчасово не нараховувати комунальні послуги на мешканців, зареєстрованих у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 у м.Бровари, у зв'язку з сімейними обставинами (а.с.48 зворот).

Згідно з довідкою Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 01 березня 2016 року ОСОБА_3 доглядає за своїм батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживає разом з ним по АДРЕСА_2

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач сплачує кошти за надані комунальні послуги та відповідно до довідки КП «Житлово-експлуатаційна контора-2» станом на 29 вересня 2015 року має заборгованість за надані послуги у розмірі 32 грн. 46 коп. (а.с.27), що свідчить про те, що вона не втратила інтерес до спірного жилого приміщення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки актам перевірки фактичного проживання та законності використання житлового приміщення від 18 травня 2015 року та від 29 вересня 2015 року щодо не проживання відповідача та членів її сім`ї у спірній кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку більше 5 років, є необгрунтованими, оскільки вони не свідчать про те, що на час звернення позивача до суду відповідач без поважних причин не проживала за місцем реєстрації понад 6 місяців.

Що стосується посилання позивача на акт обстеження кімнати НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 у м.Бровари від 04 лютого 2016 року, як на доказ не проживання відповідача за місцем реєстрації більше 6 місяців, то колегія суддів враховує, що даний акт складений після пред'явлення позову до суду, а тому не може вважатися належним доказом на підтвердження позовних вимог позивача щодо відсутності відповідача за місцем реєстрації без поважних причин.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана відповідна оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді