У х в а л а

іменем україни

30 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., ВисоцькоїВ.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути солідарно з ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія») на свою користь 112 187 грн 94 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди, 950 грн - витрат на проведення авто товарознавчого дослідження та 22 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12 лютого 2015 року в районі будинку № 3 по вул. Героїв у м. Дніпропетровську з вини ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням останньої та автомобіля марки SkodaOctavia, державний номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням, внаслідок якої належний йому автомобіль зазнав технічних пошкоджень.

Вказував на те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», проте встановлений законом строк страхове відшкодування йому виплачено не було.

Враховуючи наведене, просив задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування - 49 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 65 137 грн 94 коп. - з яких: 62 187 грн 94 коп. - майнова шкода, 1 000 грн - франшиза, 950 грн - витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасуватиоскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 до неї та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з неї на користь позивача 1 000 франшизи та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Судове рішення в іншій частині не оскаржується, а тому відповідно до ст. 335 ЦПК України не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням та витрати на проведення експертного дослідження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно встановив фактичні обставини справи та виходив з положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської областівід 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

М.К. Гримич