УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», стягувач - ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою особою «Магік», на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна Олександра Павловича,

встановив:

Скаржник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 07.10.2016 року державним виконавцем Шатохіним О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52562094 на підставі виконавчого листа № 755/15467/14-ц від 16.09.2016 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва. В резолютивній частині вказано: «В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 в розмірі 6 063 555,70 грн., в межах вказаної суми звернути стягнення на виділену частку майна ТОВ «Лекос», пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 25 %». З відкриттям виконавчого провадження не погоджується, оскільки резолютивна частина не містить застосування заходів примусового виконання рішення, у зв'язку з чим виконавчий лист мав бути повернутий стягувачу. Крім того, без виділення в натурі нежилих приміщень в розмірі, що відповідає пропорційній частці ОСОБА_4 у статутному капіталі ТОВ «Лекос» (25 %) виконати судове рішення у спосіб звернення стягнення є неможливим. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року стосується двох відповідачів - ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік», однак в рішенні не зазначено, яку частину рішення слід виконати за виконавчим листом відносно ТОВ «Лекос» в погашення боргу ОСОБА_4 перед стягувачем. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2016 року отримана ними по пошті 24.10.2016 року.

В судовому засіданні представник скаржника обставини викладені в скарзі, вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що виконавчі листи Дніпровського районного суду м. Києва щодо звернення стягнення на виділену частку ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік» в рахунок погашення боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2016 року визнано такими, що не підлягають виконанню. Однак, ухвала ще не набрала законної сили.

В судовому засіданні представник стягувача заперечував щодо задоволення скарги, зазначив, що виконавчі листи видано на підставі судового рішення. Постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання заінтересовані особи не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, до суду надійшли письмові заперечення, з проханням відмовити в задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення представника скаржника, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 05.05.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено рішення по справі № 755/15467/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Лекос», ТОВ «Магік», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про звернення стягнення на частину майна пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі. Рішенням виділено частину майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 25 % для звернення на нього стягнення; в рахунок погашення боргу ОСОБА_4, перед ОСОБА_1 в розмірі 6 063 555,70 грн. звернуто стягнення на виділену частину майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 в розмірі 25 %. Рішення набуло законної сили 21.10.2015 року.

16.09.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, який був поданий на виконання 05.10.2016 року. 07.10.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент видачі виконавчого листа) виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 02.10.2016 року) у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 02.10.2016 року) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 02.10.2016 року) заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 02.10.2016 року) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

З наданих документів встановлено, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 2 000 000,00 грн., згодом сума позики була збільшена на суму 4 000 000,00 грн. Проте, в установлені строки сума позики не була повернута.

Встановлено, що ОСОБА_2 має корпоративні та майнові права у ТОВ «Лекос» в розмірі 25 % від статутного фонду, та в ТОВ «Магік» в розмірі 50 % від статутного фонду.

З метою повернення коштів ОСОБА_1 звернулася з відповідним позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області, який 22.10.2013 року постановив рішення, яким стягнув на її користь з ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 6 063 555,70 грн. Рішення набуло законної сили, у зв'язку з чим видано виконавчий лист, який був переданий до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У зв'язку з відсутністю у боржника майна та з метою повернення коштів за договором позики стягувач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом щодо звернення стягнення на частину майна ОСОБА_4 в ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік». 05.05.2015 року постановлено рішення про виділ частини належного ОСОБА_4 майна та звернення стягнення на нього.

Враховуючи викладене, в суді встановлено, що боржником перед ОСОБА_1 є саме ОСОБА_2, тоді як ТОВ «Лекос» боржником, згідно Закону України «Про виконавче провадження», перед ОСОБА_1 не являється, і не може бути зазначеним у виконавчому провадженні як боржник.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року, по своїй суті, надає можливість звернути стягнення на майно боржника - ОСОБА_4 задля задоволення вимог кредитора - ОСОБА_1, і дане рішення прийняте за вимогами стягувача, які були необхідні для виконання рішення суду від 22.10.2013 року про стягнення боргу.

В силу статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець мав повернути виконавчий лист.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що державний виконавець безпідставно відкрив виконавче провадження. Скарга є обґрунтованою, доведеною, та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскільки, копію постанови було отримано скаржником 24.10.2016 року (скарга подана 26.10.2016 року) строк, передбачений законодавством на оскарження не пропущено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 10, 15, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), ст.ст. 60, 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», стягувач - ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою особою «Магік», на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна Олександра Павловича - задовольнити.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2016 року, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна Олександра Павловича у виконавчому провадженні № 52562094.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: