Справа № 758/4876/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25 липня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Демченко Л. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.12.2013 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р07.223.70555, згідно з яким відповідачка отримала кредит в сумі 23201 грн. зі сплатою 10 % річних. Позивач зазначив, що банком виконано умов договору, а відповідачем умови договору не виконуються, кредит та проценти не повертаються. Крім того, позивач вказав, що 31.12.2015 між ТОВ «ФК «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за зазначеним кредитним договором. Тому позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідачки 14996, 06 грн. - тіло кредиту, 6329,88 грн. - нараховані та не сплачені відсотки та комісія. Також, позивач просив стягнути з відповідачки сплачений судовий збір в сумі 1378 грн.

До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу в його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України).

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2013 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р07.223.70555, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 23201 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов'язується одержати кредит і повернути його разом з процентами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього договору (а.с.а.с. 12-13).

Відповідно до п.1.2. договору, банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців.

Відповідно до п.1.2. договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 10.0000 % річних від залишкової суми кредиту.

Згідно з п. 1.4 договору, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1.9000 % від початкової суми кредиту.

Баком зобов'язання за вказаним договором були виконанні в повному обсязі, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту від 09.12.2013 ОСОБА_1 в сумі 20000 грн. та 3201 грн. (а.с. 14).

31.12.2015 між ТОВ «ФК «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-2, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає у власність) факторові (новому кредитору) з 31.12.2015 права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта з 31.12.2015 права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту за плату (а.с.а.с. 15-17).

Відповідно до п. 4.1. договору, клієнт, на підставі цього договору передає (відступає) фактору, а фактор набуває права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, що міститься у додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього договору.

З даних витягну з додатку до договору факторингу, зазначено вище, а саме Акту прийому передачі вимог, вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги до боржників, зокрема, за кредитним договором № Р07.223.70555 від 12.09.2013 (а.с. 18).

Заборгованість відповідачки підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості (а.с.а.с. 19-20, 22-23).

Відповідачкою було частково погашено борг, що підтверджується меморіальним ордером № Р07.223.70555.1 від 09.12.2013на суму 3201 грн. (а.с. 21).

Позивачем було надіслано повідомлення відповідачці щодо відступлення права вимоги ПАТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Рантьє» та повідомлено про нові реквізити оплати заборгованості (а.с. 11).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК Украйни, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В порядку статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем не були надано жодних доказів на спростування вимог позивача.

З урахуванням зазначеного вище, того, що відповідачем зобов'язання не виконується, борг не повертається, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідачки боргу в сумі 14996, 06 грн. - тіло кредиту, 6329,88 грн. - нараховані та не сплачені відсотки та комісія.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1378 грн.

На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» 14996, 06 грн. - тіло кредиту, 6329,88 грн. - нараховані та не сплачені відсотки та комісія, 1378 грн. - сплачений судовий збір, а всього стягнути 22703 (двадцять дві тисячі сімсот три) гривні 94 (дев'яносто чотири) копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька