У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

1 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про припинення дії, яка порушує право споживача щомісяця одержувати документ з інформацією про загальну вартість місячного платежу за споживчий газ, про відшкодування майнової та моральної шкоди, що завдані шляхом порушення споживчого права,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він та члени його родини володіють на праві спільної часткової власності квартирою квартирою АДРЕСА_1. Він є стороною у правовідносинах із ВАТ «Дніпрогаз», ці правовідносини оформлені договором № 335878 від 8 червня 2001 року про надання населенню послуг з газопостачання ВАТ «Дніпрогаз» та додатковою угодою від 14 липня 2010 року до Договору. Листом від 25 травня 2015 року він звернувся до керівника ПАТ «Дніпрогаз» з питаннями, серед яких було питання про системне порушення ПАТ «Дніпрогаз» вимог ч. 5 Договору, ст. 21 ч. 2 п. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Через зазначені порушення ПАТ «Дніпрогаз» роками не надає йому документи з інформацією про загальну вартість місячного платежу. ПАТ «Дніпрогаз» не визнає порушень норм ст. 21 ч. 2 п. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 4 ч. 1 п. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», так як не надавав платіжних документів із зазначенням загальної вартості місячного платежу. Листом від 19 серпеня

2015 року він знову звернувся до керівника ПАТ «Дніпрогаз» із вимогою про припинення порушень чинного законодавства, в тексті якого ним було зазначено про відсутність платіжних документів, що не дозволяє йому розрахуватись за газ. Відповіді на лист ПАТ «Дніпрогаз» не надав, але 11 вересня 2015 року ним, як і багатьма іншими мешканцями будинку було отримано Попередження про припинення газопостачання. Відразу після оплати 362,56 грн він перевірив зміст квитанції та виявив, що всупереч розпорядженню платника банк здійснив платіж не на користь ВАТ «Дніпрогаз», а на користь якоїсь особи із назвою «TOB Дніпропетровськгаз Збут». Для того, щоб повернути ПАТ «Дніпрогаз» у правове поле він був змушений двічі звертатись рекомендованими листами до відповідача, на що витратив 11,60 грн та 18,48 грн, що у сумі складає 30,08 грн. Здійснити витрати величиною у 30,08 грн він був змушений через зухвале порушення

ПАТ «Дніпрогаз» вимог ст. 21 ч. 2 п. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В такий спосіб «Дніпрогаз» завдав йому майнову шкоду розміром

30,08 грн. Його сфера професійної діяльності це створення літературних та образотворчих творів (олійні фарби, акварель), тому для нього (особи творчої професії) вкрай важливо знаходитись у нормальному психологічному стані. «Дніпрогаз» грубо порушує його споживче право щомісяця отримувати документ з інформацією про загальну вартість місячного платежу за спожитий газ; його право на повагу до його гідності; його право на захист від неправомірних обмежень. Його особисто глибоко ображає зневажливе відношення з боку ПАТ «Дніпрогаз», що принижує його гідність. Протиправні вчинки відповідача по відношенню до нього вчинили глибоко негативний вплив на нього, і з липня 2015 року він втратив здатність до нормальної творчої діяльності, а саме він втратив здатність створювати зображення крокусів олійними фарбами. Листом №4646/7/6-3/1 від 18 червня 2015 року ПАТ «Дніпрогаз» не визнав його права щомісяця одержувати від ПАТ «Дніпрогаз» документ з інформацією про загальну вартість місячного платежу за спожитий газ за рахунок газопостачальника та не визнав свій обов'язок щомісяця надавати за рахунок газопостачальника документ з інформацією про загальну вартість місячного платежу за спожитий газ (як це зазначено у ст. 5 абзац 4 Договору, ст. 4 ч. 1 п. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 21 ч. 2 п. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), що є порушенням його споживчого права. Така зухвала поведінка ВАТ «Дніпрогаз» є проявом зневаги до людини, що за визначенням чинного законодавства є грубим порушенням права кожного на повагу до його гідності (ст. 28 ч. 1 Конституції України), права на захист від неправомірних обмежень (ст. 24 ч. 2 Конституції України), а також споживчого права на щомісячне одержання за рахунок ПАТ «Дніпрогаз» двох документів з інформацією про загальну вартість місячного платежу за спожитий газ (ст. 20 ч. 1 п. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 4 ч. 1 п. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»).

На підставі викладеного просив ухвалити рішення, яким зобов'язати

ВАТ «Дніпрогаз» щомісяця за власний рахунок надавати документ з інформацією про загальну вартість місячного платежу за спожитий природний газ йому у спосіб, що не передбачає жодних витрат з боку споживача; зобов'язати відповідача відшкодувати йому завдану матеріальну шкоду в розмірі 30,03 грн; зобов'язати відповідача відшкодувати йому завдану моральну шкоду в розмірі 2 000 грн за акт порушення його права на повагу до його гідності (ст.28 ч.1 Конституції України), його права на захист від неправомірних обмежень (ст.24 ч.2 Конституції України), його споживчого права на щомісячне одержання за рахунок ПАТ «Дніпрогаз» документів з інформацією про загальну вартість місячного платежу за спожитий газ (ст.20 ч.1 п.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 4 ч.1 п.4 Закону України «Про захист прав споживачів»), що призвів до суттєвого погіршення його творчих здібностей у виді втрати здатності створювати зображення крокусів олійними фарбами.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від

1 лютого 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішеннята ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні позову, вірно виходив із наступного.

Листом від 25 травня 2015 року позивач звернувся до керівника

ПАТ «Дніпрогаз» з питаннями, зокрема щодо системного порушення

ПАТ «Дніпрогаз» вимог ч. 5 Договору, ст. 21 ч. 2 п. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 18 червня 2015 року за № 4646/7/6-3/1 відповідачем направлено позивачу відповідь, в якій детально по роках зазначено роздрібні ціни на газ та норми споживання для фізичних осіб з посиланням на законодавчі акти України за період з 1996 року по 2015 рік. Повторно, 19 серпня 2015 року,

ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до відповідача щодо надання інформації з того ж самого питання, відповідач - ПАТ «Дніпрогаз» повторно 25 вересня

2015 року надав відповідь за № 7466/17-3, в якій детально по роках зазначив роздрібні ціни на газ та норми споживання для фізичних осіб з посиланням на законодавчі акти України за період з 1996 року по 2015 рік та зазначив, що оплата вартості послуг з газопостачання, зокрема і погашення заборгованості, яка утворилась до 1 липня 2015 року, буде здійснюватись на поточний рахунок за спеціальним режимом використання нового постачальника природного газу - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Так, суди дійшли обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 не доведено факту завдання йому матеріальної та моральної шкоди відповідачем.

Разом із тим суди першої та апеляційної інстанцій вірно зазначали, що вимоги, заявлені позивачем (зобов'язати ВАТ «Дніпрогаз» щомісяця за власний рахунок надавати документ з інформацією про загальну вартість місячного платежу за спожитий природний газ йому у спосіб, що не передбачає жодних витрат з боку споживача), не конкретизовані, не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченим ст.16 ЦК України.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 лютого 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про припинення дії, яка порушує право споживача щомісяця одержувати документ з інформацією про загальну вартість місячного платежу за споживчий газ, про відшкодування майнової та моральної шкоди, що завдані шляхом порушення споживчого права, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 лютого 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна