Справа №2-2375/11 30.05.2016 30.05.2016 30.05.2016
Справа №2-2375/11
Провадження №22-ц/784/93/16 Головуючий у першій інстанції Батченко О.В.
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Рішення

Іменем України

30 травня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого -Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

за участі: позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 і

ОСОБА_7,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 червня 2015 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про реальний поділ житлового будинку,

УСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про реальний поділ житлового будинку та покладення обов'язку вчинити певні дії.

В позовній заяві позивач зазначав, що вони з відповідачем в порядку спадкування за законом набули рівні права на житловий будинок АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що між співвласниками вищевказаного будинку не досягнуто згоди щодо користування вказаною нерухомістю, позивач просив провести реальний поділ вказаного житлового будинку та виділити у натурі його частку із майна, що є у спільній частковій власності, а також зобов'язати відповідача відновити попередній стан будинку шляхом улаштування інженерних комунікацій, зокрема мереж газо-, водопостачання та опалення.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 жовтня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про покладення обов'язку вчинити певні дії були залишені без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Заочним рішенням Центрального районного суду Миколаєва від 15 червня 2015 року позов задоволено.

Проведено розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами відповідно до першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи №125-014 від 27 лютого 2015 року, яка проведена Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області.

Виділено ОСОБА_3 у власність в житловому будинку літ. А з прибудовою літ. а-1 наступні приміщення: коридор - літ.1-1, площею 3.7 кв.м., коридор - літ.1-2, площею 5.4 кв.м., житлова кімната - літ.1-3, площею 15.2 кв.м., житлова кімната - літ.1-4, площею 8.2 кв.м., кухня - літ.1-5, площею 8.0 кв.м., ванна кімната - літ.1-6, площею 3.5 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: сарай - літ.Б, площею 13.2 кв.м., погріб - літ.Бпд, площею 3.9 кв.м., водяний басейн №6, ? частина огорож №4,5, ? частина водяної колонки №2 та визнано за ним право власності на 44/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_5 у власність в житловому будинку літ. А з прибудовою літ. а-1 наступні приміщення: коридор - літ.2-1, площею 4.1. кв.м., житлова кімната - літ.2-2, площею 14.3 кв.м., житлова кімната - літ.2-3, площею 8.8 кв.м., а також надвірні будівлі і споруди: гараж - літ. З-1, площею 44.8 кв.м., вбиральня - літ. И-1, площею 2.4 кв.м., сарай - літ. К-1, площею 11.7 кв.м., навіс - літ. Н-1, площею 2.3 кв.м., сарай - літ. О-1, площею 7.9 кв.м., водяний басейн №3, ? частина огорож №4,5, ? частина водяної колонки №2 та визнано за нею право власності на 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 16 292 грн. компенсації за відхилення від ідеальної частки з врахуванням ? частини вартості інженерного обладнання, що переходить у користування ОСОБА_3

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 24 листопада 2015 року заяву ОСОБА_5 про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування районним судом дійсних обставин справи та необґрунтований поділ спірного будинку за запропонованим експертом варіантом, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги про розподіл спірного житлового будинку відповідно до першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи №125-014 від 27 лютого 2015 року, суд першої інстанції вважав можливим провести поділ спірного житлового будинку, виходячи з того, що такий порядок поділу будинку є доцільним та не порушує прав сторін.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками, оскільки вони не відповідають вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає не в повному обсязі, оскільки суд не встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.

За змістом ст.ст.183,364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, коли це можливо без втрати її цільового призначення. Виділ у натурі часток у житловому будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності.

У випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього на користь іншої сторони грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу.

Відповідно до ч.2 ст.183, ст.367 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.7 Постанови від 04 жовтня 1991 року за №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (з наступними змінами), у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Також, оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України та п.10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за №774/14041 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

З матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які є власниками будинку кожен по ? частці (том 1 а.с.6, 154).

Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами складається в цілому з одного кам'яного житлового будинку (літ. А) та надвірних споруд (том 1 а.с.156-161, 261-265).

Сторони перебувають між собою в неприязних стосунках та дійти згоди про реальний поділ спірного будинку не можуть. Проте, відповідно технічного паспорту на будинок та пояснень сторін між ними вже існує сформований порядок користування приміщеннями житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. У кожного співвласника в користуванні знаходиться частина житлового будинку з окремим виходом на земельну ділянку та господарські будівлі.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року №125-014 розподіл спірного будинку технічно можливо здійснити за єдиним варіантом, розробленим експертом з урахуванням побажань позивача та найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників, який і був покладений в основу судового рішення (том 1 а.с.94-112).

Із матеріалів додаткової судової будівельно-технічної експертизи №125-010 від 19 квітня 2016 року вбачається, що реальний поділ спірного будинку можливий за іншими двома варіантами, запропонованими експертом. Перший варіант розроблений виходячи з фактичного порядку користування та він є більш наближеним до ідеальних часток сторін у праві власності на вказану нерухомість. Другий варіант запропонований експертом з врахуванням побажань відповідача.

При цьому експертом указано, що обидва варіанти поділу житлового будинку не передбачають його переобладнання (том 2 а.с.2-27).

Також, зі змісту додаткової експертизи вбачається, що недоліком варіанту №2 є значне відхилення дійсної частки від ідеальної частки (в частині будинку) - 30/100, що на 20/100 є меншим від ідеальної частки та виплату значної компенсації в розмірі 113 968 грн. 00 коп.

Отже враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з врахування інтересів сторін та відносин, які склались між ними, а також фактично встановленого порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями, найбільш доцільним є перший варіант додаткової експертизи, оскільки останній має найменше відхилення від ідеальних часток співвласників та такий варіант розроблений з врахуванням фактичного порядку користування майном, який склався раніше між сторонами та не порушує прав співвласників.

Єдиний варіант судової будівельно - технічної експертизи від 27 лютого 2015 року №125-014 та другий варіант додаткової судової будівельно-технічної експертизи №125-010 від 19 квітня 2016 року усієї сукупності названих переваг не має.

При цьому, на користь відповідача з позивача за відхилення від ідеальної частки підлягає стягненню грошова компенсація у сумі 28 492 грн. 00 коп.

Із висновку додаткової експертизи також видно, що вартість інженерного обладнання, яке знаходиться у даному будинку становить 14 588 грн., із яких вартість устаткування становить, а саме: для водопроводу - 2 431 грн.; для каналізації - 4 863 грн.; для газопостачання - 2 887 грн.; вартість обладнання, яке експертом зазначено як ванна від водяного водонагрівача, - 4 407 грн. У зв'язку з тим, що вищевказані інженерні комунікації залишаються у користуванні відповідача, а частина будинку, яка виділяється позивачу, неоснащена таким обладнанням та відокремлене обладнання якого необхідно встановлювати останньому, то колегія суддів вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 14 588 грн. 00 коп. вартість інженерних споруд.

Окрім того, даний варіант розподілу домоволодіння не потребує виконання будівельних робіт по ізоляції частин житлових будинків, так як частини житлового будинку, що знаходяться в користуванні співвласників ізольовані одне від одного з окремими виходами на земельну ділянку.

За такого, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, заочне рішення суду в частині поділу житлового будинку та стягнення грошової компенсації слід змінити.

Також, відповідно до приписів ст.88 ЦПК України розподілу підчас вирішення спору підлягають судові витрати, перелік яких наведено у ст.79 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 сплатив в суд першої інстанції 171 грн. 00 коп. державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, а також 2 400 грн. витрати за проведення судової експертизи. Позов задоволено частково, тому з відповідача на його користь підлягали стягненню 1 285 грн. 50 коп. (2 571 грн. 29 коп./2).

Відповідач ОСОБА_5 сплатила за подачу апеляційної скарги 1 508 грн.10 коп. і за проведення додаткової судової експертизи 5 000 грн. 00 коп., тому на її користь з позивача підлягали стягненню 3 254 грн. 05 коп. (6 508 грн.10 коп./2).

Шляхом взаєморозрахунків за судові витрати, кінцево з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 1 968 грн. 55 коп. (3 254 грн. 05 коп. -1 285 грн. 50 коп.) судових витрат, до складу яких увійшли витрати по сплаті судового збору та витрати за проведення судової експертизи.

При цьому, при розподілі судових витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз, колегія суддів виходить з того, що зазначені судові витрати понесені на користь кожної сторони, оскільки спір не міг бути вирішений без застосування спеціальних знань, отриманих в результаті її проведення.

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 червня 2015 року в частині поділу житлового будинку та стягнення грошової компенсації змінити та викласти резолютивну частину у наступній редакції.

Провести реальний поділ житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи №125-010 від 19 квітня 2016 року.

Виділити ОСОБА_5 у власність в натурі у житловому будинку АДРЕСА_1, зазначеному під літерою «А» з прибудовою літ. а-1 наступні приміщення:

коридор - літ.1-1, площею 3.7 кв.м.,

коридор - літ.1-2, площею 5.4 кв.м.,

житлова кімната - літ.1-3, площею 15.2 кв.м.,

житлова кімната - літ.1-4, площею 8.2 кв.м.,

кухня - літ.1-5, площею 8.0 кв.м.,

ванна кімната - літ.1-6, площею 3.5 кв.м., всього в житловому будинку виділено загальної площі 44.0 кв.м, інвентаризаційною вартістю 10 212 (десять тисяч двісті дванадцять) грн. 00 коп.

Із надвірних будівель та споруд:

сарай - літ.Б-1, площею 13.2 кв.м.,

погріб - літ. Бпд, площею 3.9 кв.м.,

? частина огорож - №4,5,

? частина водяної колонки - №2

водяний басейн - №6, всього інвентаризаційною вартістю 2 810 (дві тисячі вісімсот десять) грн. 00 коп., а всього на суму 13 022 (тринадцять тисяч двадцять дві) грн. 00 коп. та фактична ідеальна частка в праві власності на будинок після його поділу складає - 45/100 часток.

Виділити ОСОБА_3 у власність в натурі у житловому будинку АДРЕСА_1, зазначеному під літерою «А» з прибудовою літ. а-1 наступні приміщення:

коридор - літ.2-1, площею 4.1. кв.м.,

житлова кімната - літ.2-2, площею 14.3 кв.м.,

житлова кімната - літ.2-3, площею 8.8 кв.м., всього в житловому будинку виділено загальної площі 27.2 кв.м, інвентаризаційною вартістю 6 313 (шість тисяч триста тринадцять) грн. 00 коп.

Із надвірних будівель та споруд:

гараж - літ.З-1, площею 44.8 кв.м.,

вбиральня - літ.И-1, площею 2.4 кв.м.,

сарай - літ. К-1, площею 11.7 кв.м.,

навіс - літ. Н-1, площею 2.3 кв.м.,

водяний басейн - №3

? частина огорож - №4,5,

? частина водяної колонки - №2, всього інвентаризаційною вартістю 9 498 (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто вісім) грн. 00 коп., а всього на суму 15 811 (п'ятнадцять тисяч вісімсот одинадцять) грн. 00 коп. та фактична ідеальна частка в праві власності на будинок після його поділу складає - 55/100 часток.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 28 492 (двадцять вісім тисяч чотириста дев'яносто дві) грн. 00 коп. - компенсації за відхилення від ідеальної частки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 14 588 (чотирнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп. - вартості інженерного обладнання, що переходить у користування ОСОБА_5.

Заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 червня 2015 року в частині стягнення судових витрат скасувати та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1 968 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят вісім) грн. 55 коп. судових витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи та оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина