Справа № 2-3319/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмежено відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 17 січня 2014 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 29 999,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,99% річних строком на 36 місяців з 17 січня 2014 року по 17 січня 2017 року.

Погашення кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та в строки, передбачені договором.

22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №22/12/14/1-2, на підставі якого ПАТ «ОТП Банк» передало право грошової вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 17 січня 2014 року № ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відповідач порушує умови укладеного договору, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 17 січня 2014 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № (а.с.а.с. 9-13), згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 29 999,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,99% річних строком на 36 місяців з 17 січня 2014 року по 17 січня 2017 року.

Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитним коштами, визначені договором та Додатком №1 «Графік платежів» (а.с. 14).

Платежі по кредиту нараховуються щомісяця, виходячи зі строку кредиту, в розмірі, вказаному в Графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником у дати платежу.

22 грудня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» уклали договір факторингу №22/12/14/1-2, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за договором про надання споживчого кредиту № від 17 січня 2014 року право вимоги від боржника повного, належного та реального виконання обов'язків (а.с. 23-29).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання по договору щодо надання споживчого кредиту виконав.

Але позичальником умови договору належним чином не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються.

Згідно ч. 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Таким чином, на підставі договору факторингу № 22/12/14/1-2 від 22 грудня 2014 року позивач набув статус нового кредитора.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

05 січня 2015 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення про зміну кредитора у зобов'язанні, а також здійснено вимогу про дострокове повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту, яка залишилася без виконання (а.с.а.с. 20-21). Проте заборгованість повернута не була.

Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем (а.с. 22).

Відповідно до даних розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № від 17 січня 2014 року сума боргу станом на 15 березня 2016 року складає 37 839,23 грн. та включає в себе: залишок заборгованості за кредитом - 29 286,34 грн.; відсотки за користування кредитом - 2 474,35 грн.; комісія за РО - 6 078,54 грн.

Виходячи з того, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 378,00 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57-60, 88, 209, 214, 215, 224 ЦПК України, на підставі ст. ст. 512, 514, 525, 526, 530, 610, 612, 1050, 1054, 1077 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмежено відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмежено відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 17 січня 2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1, у розмірі 37 839 (тридцять сім тисяч вісімсот тридцять дев'ять) грн. 23 коп. та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн