РІШЕННЯ

Іменем України

16.05.2016 р. Франківський районний суд м. Львова

В складі головуючого судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові цивільну справу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

до ОСОБА_5, ОСОБА_6

про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, в якому після подання заяви про уточнення позовних вимог просили встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з грудня 1986 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року та визнати квартиру за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8, мотивуючи свої вимоги тим, що є спадкоємцями першої черги за ОСОБА_7, яка після розірвання шлюбу з ОСОБА_9 другий раз уклала шлюб з ОСОБА_8, від якого народилося двоє дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - відповідачі по справі. Після смерті ОСОБА_7, їм стало відомо, що у 1984 році ОСОБА_8 розлучився з ОСОБА_7 Вважають, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фіктивно офіційно розірвали зареєстрований шлюб, але весь час були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, а тому квартира АДРЕСА_1, яка була придбана у жовтні 2001 року та право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_8, належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності. Враховуючи те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли та після їх смерті відкрилася спадщина, тому для прийняття цієї спадщини за ОСОБА_7 необхідно виділити її частку в спірній квартирі АДРЕСА_1, а тому вважають, щоїх право та інтереси порушені, а тому змушені звертатись до суд за захистом такого. Просять позов задоволити.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_10 -ОСОБА_11, представник позивачів ОСОБА_12 та позивач ОСОБА_13 -ОСОБА_14 у минулому судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеному у позові. Просять позов задовольнити.

16.05.2016 року представники відповідачів у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи, не з'явилися. Однак в минулих судових засіданнях позов заперечили та пояснивши, що батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які у жовтні 1984 року розірвали шлюб та до моменту своєї смерті проживали окремо, не вели спільного господарства, не були пов'язані спільним побутом та не мали жодних взаємних прав та обов'язків. В обґрунтування заперечень покликаються на відмітку у паспорті ОСОБА_8 про реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1, довідку ЛКП «Листопадове» від 28.03.2007р. за № 1038, з якої вбачається факт реєстрації та проживання ОСОБА_8 у спірній квартирі. Вказують про те, що ОСОБА_7 до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишилося спадкове майно - ? ідеальна частина будинку АДРЕСА_2 з яких ОСОБА_5 успадкувала 2/5 часток спадщини, в тому числі з врахуванням 1/5 частки у спадщині, від якої відмовилася ОСОБА_8 - ОСОБА_15 Вказують про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько відповідачів ОСОБА_8, після смерті якого залишилося спадкове майно - спірна квартира, яка була ним придбана згідно договору купівлі-продажу у жовтні 2001 року та право власності на яку ним було зареєстровано Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в серпні 2008 року. Вважають, що спірна квартира не може належати до спадкового майна після смерті ОСОБА_7, оскільки батьки відповідачів давно розлучилися, проживали окремо, а спірна квартира була придбана ОСОБА_8 за особисті кошти та право на спадкування якої виникло лише у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 Просили в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

А тому суд вважає, що справу слід слухати у відсутності представників відповідачів на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_2, які підтвердили факт проживання однією сімє'ю без шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з грудня 1986 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року та відка ОСОБА_20, яка надала пояснення, що, що її відомо, що коли вона заходила у гості до ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, вона ОСОБА_8 ніколи не бачила за даною адресою.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що у відповідності до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища НОМЕР_3 від 28 грудня 2012 року вбачається, що 23 квітня 1977 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб, номер актового запису 124, а 05 жовтня 1984 року такий шлюб було розірвано, що підтверджується актовим записом номер 59.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 23 листопада 2012 року, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 78 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла у віці 80 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 30 липня 2012 року.

Як вбачається із матеріалів справи, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_21, ОСОБА_2, є спадкоємцями першої черги за мамою та бабцею - ОСОБА_7, яка після розірвання шлюбу з їх батьком (ОСОБА_9.) другий раз уклала шлюб з ОСОБА_8

Від шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 народилося двоє дітей відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.).

Згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_22 та ОСОБА_8 26 жовтня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1105, ОСОБА_8 купив квартиру АДРЕСА_1 за 10237 гривень.

04 серпня 2008 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» було видано Витяг про реєстрацію права власності на вказану квартиру.

Як вбачається із копії паспорта ОСОБА_8, був 27.08.1984 року був дійсно з 27.08.1984р. до 28.11.2001 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3

Однак після укладення договору купівлі-продажу квартири від 26 жовтня 2001 року ОСОБА_8 04.01.2002 року був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 що підтверджується відміткою у паспорті ОСОБА_8, довідкою ЛКП «Листопадове» від 28.03.2007р. №1038.

Як вбачається з копії спадкової справи №1, індекс справи 02-14 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7, що ОСОБА_7 до дня її смерті постійно проживала та зареєстрована була за адресою АДРЕСА_2.

Із до долучених фотографій, поштових відправлень, блокноту, щоденників, які долучені до матеріалів справи видно, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фіктивно розірвали зареєстрований шлюб, але весь час були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки та проживали за адресою: АДРЕСА_2 та разом були поховані Янівському кладовищі, один біля одного, як чоловік і жінка.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність», який регулював дані правовідносини на той час, було визначено, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною 1 ст.112 ЦК України 1963 року, чинного на момент спірних правовідносин, було передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам.

У п.5 своєї Постанови №20 від 22.12.1995 року Пленум Верховного Суду України розяснив, що розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.18, п.2 ст.17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Діючий на той час Кодекс про шлюб і сім'ю не давав визначення терміну члени сімї. В той же час з чинних на той час положень ч.2 ст.65, ч.4 ст.156 ЖК України випливає, що членами сімї є дружина власника, їх діти і батьки. Також членами його сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 1977 року по 05 жовтня 1984 року, а з грудня 1986 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року та на час придбання спірної квартири проживали разом, вели спільне господарства, мали взаємних прав та обов'язків.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1, яка була придбана у жовтні 2001 року за спільні кошти та право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_8, належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги пояснення позивача, наданих в судовому засіданні доказів, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд знаходить необхідним позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 30, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з грудня 1986 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.