У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування, визнання її спадкоємцем п'ятої черги за законом та визнання її права на спадкування у першій черзі за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила усунути ОСОБА_5 від права на спадкування майна, до якого входять житловий будинок із господарськими будівлями і земельна ділянка, площею 0,0486 га, по АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, визнати її (позивачку) спадкоємцем п'ятої черги за законом та право на спадкування зазначеного вище майна.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_5, який є онуком ОСОБА_7 і спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, за життя останньої ухилявся від надання будь-якої допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік та тяжкі хвороби такої допомоги потребувала.

Зазначала, що вона (позивачка) є двоюрідною онукою і спадкоємицею п'ятої черги за законом після смерті ОСОБА_7, протягом останніх десяти років й до дня смерті доглядала за нею, піклувалась, сплачувала комунальні послуги, матеріально забезпечувала її, купувала ліки, за власні кошти оформила правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку. Після смерті ОСОБА_7 у встановлений законом шестимісячний строк вона звернулась до Гайсинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може отримати документи на спадщину, оскільки ОСОБА_5 також подано відповідну заяву.

Посилаючись на наведені вище обставини, просила позов задовольнити.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0486 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовану за цією ж адресою, у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його баби ОСОБА_8

Посилався на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї баби ОСОБА_8 за правом представлення, підстав для усунення його від права на спадкування немає, оскільки ОСОБА_8 все своє життя була здоровою, енергійною, лише перед смертю захворіла, проте до нього за допомогою не зверталася, хоча й мала з ним добрі родинні стосунки.

Після смерті баби у встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте 17 січня 2014 року нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року, у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок із господарськими спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0486 га, для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовану по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його баби ОСОБА_8 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, із дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та, виходячи із положень ст. ст. 328, ч. 5 ст. 1268, ст. 1261, ч. 1 ст. 1266, ч. 1 ст. 1265, ст. ст.1216, 1218, 1258, ч. 2 ст. 1259, ч. 5 ст. 1224 ЦК України, вимог ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК України, з урахуванням роз'яснень, викладених у п. п. 5, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правильно виходив із того, що ОСОБА_4 не доведено обставин, які були б підставою для усунення ОСОБА_5 від спадкування після смерті ОСОБА_7 Зокрема, суд зазначив, що позивачкою не надано доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_8 перед смертю перебувала у безпорадному стані, потребувала допомоги і ОСОБА_5 від надання їй такої допомоги ухилявся.

Судові рішення ухвалені на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суди надали належну оцінку доказам (ст. 212 ЦПК України), які були наявні у матеріалах справи на момент ухвалення судових рішень і які були надані суду.

Доводи скарги цих висновків не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта