Номер провадження 2/754/2422/16
Справа №754/2190/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Галась І.А.

при секретарі Яремус-Байсанової А.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі - продажу, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який було уточнено під час розгляду справи, до відповідача про розірвання договору купівлі-продажу та коштів, вказуючи на те, що 21 вересня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір №489 відповідно до умов п.1.1 якого відповідач зобов'язувався поставити та передати у власність позивача товар, а позивач зобов'язувався прийняти та оплатити зазначений товар. Перелік товару був зазначений в замовленні від 27.08.2015р., а саме: холодильник, морозильна камера марки Liebherr, варильна поверхня і духова шафа марки Siemens та товар SN677X02. 21 вересня 2015 року позивачем була здійснена 100% передоплата по договору на загальну суму 98 158 грн. Пунктом 3.1 договору визначено, що продавець зобов'язується поставити товар протягом 45 днів з моменту здійснення оплати. 17 грудня 2015 року позивач направив відповідачу претензію з вимогою поставити оплачений товар, яка була залишена без задоволення, враховуючи що останнім днем передачі товару було 04 листопада 2015 року. Таким чином, станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач не виконав умови договору щодо передачі позивачу вищевказаного товару, у зв'язку з чим позивач, посилаючись на вищевказані обставини, просить суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.05.2016 року) розірвати договір №489 від 21.09.2015 року укладений між сторонами; стягнути з відповідача суму коштів в розмірі 98 158 грн., 3% річних в розмірі 1524,81 грн., інфляційні втрати в розмірі 7759,56 грн., в всього - 107 442,27 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставинами викладеними в позовній заяві, просив суд про їх задоволення.

Відповідач в судові засідання не з'являвся тричі, а саме: 10.05.2015 року, 25.05.2016 року, 07.07.2016 року, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, у встановленому законом порядку. В матеріалах справи наявні три конверти із судовими повістками, направленими на ім'я відповідача за адресою: АДРЕСА_1, які повернулися на адресу суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від отримання поштової кореспонденції та недобросовісно користується своїми процесуальними правами.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2015 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір № 489, відповідно до п. 1.1 якого відповідач зобов'язався поставити та передати у власність позивачу товар, вказаний в рахунку на оплату №2839 від 21.09.15р., а позивач зобов'язався прийняти та оплатити товар згідно умов даного договору.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 даного договору, продавець зобов'язався відвантажити товар протягом 45 днів з моменту оплати. Датою поставки вважається дата отримання товару покупцем.

Згідно п.2.1, 2.2 договору ціна товару встановлюється за згодою сторін на кожну партію товару в національній валюті України та включає в себе ПДВ, нарахований у відповідності до діючого законодавства. Загальна сума договору складає 79040 грн. суму, за партію товару.

Як вбачається з відміток на Замовленні від 27.08.15, відповідачем від позивача було отримано 19118 грн. за товар SN677X020 та 79040 грн. оплати за холодильник, морозильна камера марки Liebherr, варильна поверхня і духова шафа марки Siemens.

Відповідно до квитанції УАППЗ «Укрпошта» 17.12.2015р. позивач звертався до відповідача з претензією про передачу у власністю покупцю непоставленого товару відповідно до умов договору.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, вказуючи на те, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, письмова вимога позивача про передачу товару відповідно до умов договору залишена без задоволення.

Суд вважає, що ці доводи знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Положення ч.1 ст.612 ЦК України визначають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч.2, 3, 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

З письмових доказів по справі вбачається, що відповідач є таким, що прострочив виконання договірних зобов"язань щодо поставки товару та грошових зобов"язань щодо повернення суми, сплаченої позивачем відповідачу по справі відповідно до умов Договору.

Згідно із вимогами ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату праці в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст.. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов"язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, зокрема, підлягає розірванню договір, укладений між сторонами, а також підлягають стягненню попередня оплата за Договором у розмірі 98 158 грн., індекс інфляції у розмірі 7759,46 грн., 3 % річних у розмірі 1524,81 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати по сплаті судового збору у розмірі 1074,42 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 15, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 612, 625, 651, 653 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі - продажу, стягнення коштів - задовольнити.

Розірвати Договір №489 від 21.09.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 попередню оплату за Договором №489 від 21.09.2015 року у розмірі 98158 грн., індекс інфляції у розмірі 7759,46 грн., 3 % річних у розмірі 1524,81 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1074,42 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: