Єдиний унікальний номер: 448/1146/16-ц
Провадження № 2/448/427/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01.12.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Борисенко В.В.

при секретарі Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області з участю третіх осіб Мостиської державної нотаріальної контори, Мостиської РДА Львівської області та ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили суд визнати право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: с. Шегині, вул. Тиха, 6, Мостиського району Львівської області, а саме: за ОСОБА_1 на 2/3 частки (1/4 частку як за членом колгоспного двору, 1/12 частку як спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 31.08.2009 року, та 1/3 частку як спадщину за законом після смерті бабці ОСОБА_5, яка померла 19.07.2010 року); за ОСОБА_2 на 1/3 частку (1/4 частку як за членом колгоспного двору та 1/12 частку як спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_4, яка померла 31.08.2009 року).

Заявлені вимоги мотивували тим, що спірне будинковолодіння, в якому вони на даний час проживають відноситься до групи колишнього колгоспного двору і окрім них на той час (період 1988 1991 років) в будинку проживали також ОСОБА_4 (матір та дружина позивачів відповідно) та її матір ОСОБА_5 (бабця та свекруха позивачів відповідно), а також була зареєстрована, однак не проживала сестра останньої ОСОБА_6 (третя особа у справі), отже кожному із членів колгоспного двору належало право на 1/4 частку зазначеного будинковолодіння.

Вказували, що 31.08.2009 року ОСОБА_4 померла, а 19.07.2010 року померла також і ОСОБА_5, які за життя власним майно не розпорядилися.

Зазначали, що вважають себе такими, що дану спадщину прийняли (в межах належних їм часток), так як проживали в спірному будинку на час смерті спадкодавців, однак в позасудовому порядку позбавлені можливості оформити свої спадкові права.

Позивачі в судове засідання не зявилися, однак позивачкою ОСОБА_1, яка в суді також представляла інтереси позивача ОСОБА_2, подала заяви, з проханням здійснювати розгляд даної справи у їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі; проти позову не заперечує.

Третя особа у справі ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, одна подала в суд заяву, де вказала, що на спірне майно не претендує.

Представники третіх осіб Мостиської державної нотаріальної контори та Мостиської РДА в судове засідання не зявилися, однак подали заяви, в якій просили розглянути дану справу без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: с. Шегині, вул. Тиха, 6, Мостиського району Львівської області, відноситься до суспільної групи «колишній колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_5 (бабця та свекруха позивачів відповідно).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх.

Станом на 15.04.1988 року та станом на 15.04.1991 року в даному господарстві, крім голови двору, проживали також її донька ОСОБА_4 (матір та дружина позивачів відповідно), а також зять ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (позивачі у справі). Крім того в даному господарстві була зареєстрована, однак не проживала сестра голови двору ОСОБА_3 (третя особа у справі), яка не вела господарства в спірному дворі та не претендує на таке. Таким чином, як вважає суд, кожному із проживаючих належиться право на 1/4 частку такого будинковолодіння як члену колгоспного двору.

31.08.2009 року померла ОСОБА_4, не розпорядившись за життя власним майном.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ст.1273 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Спадкоємцями І-ої черги спадкування за законом майна померлої була її матір ОСОБА_5, а також чоловік та донька (позивачі у справі). Вказані спадкоємці дану спадщину прийняли, так як на час смерті спадкодавця постійно з ним проживали в спірному будинку. Відтак, частки таких стали становити по 1/3 за кожним.

17.07.2010 року померла також ОСОБА_5, яка за життя за життя склала заповіт, котрим все своє майно вона заповіла у 2001 році своїй донці ОСОБА_4, яка померла до моменту відкриття даної спадщини.

Згідно положення ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Зважаючи на вказане положення закону та те, що позивачка ОСОБА_1 у встановлені строки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини її частка в спірному будинковолодінні стала становити 2/3 частки.

Позивачі в позасудовому порядку позбавлені можливості оформити свої спадкові права на спірний будинок через відсутність правовстановлюючих документів на такий.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копіями свідоцтв про смерть серії 1-СГ № 185029 від 02.09.2009 року та серії І-СГ № 210271 від 19.07.2010 року; копією спадкової справи № 482/2010 до майна померлої 17.07.2010 року ОСОБА_3; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 45285908 від 03.10.2016 року; довідками Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області № 372 374 від 01.04.2016 року, а також іншими матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене та беручи до уваги, що в позасудовому порядку позивачу позбавлені можливості оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачами слід визнати право власності на спірне будинковолодіння згідно заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись розясненнями п.6 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, ст.ст. 1261, 1266, 1268 1270, 1273, п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Шегині, вул. Тиха, 6, Мостиського району Львівської області, на 2/3 частки (1/4 частку як за членом колгоспного двору, 1/12 частку як спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 31.08.2009 року, та 1/3 частку як спадщину за заповітом після смерті бабці ОСОБА_5, яка померла 19.07.2010 року).

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Шегині, вул. Тиха, 6, Мостиського району Львівської області, на 1/3 частку (1/4 частку як за членом колгоспного двору та 1/12 частку як спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_4, яка померла 31.08.2009 року).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7