Ухвала

іменем україни

09 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ШтеликС.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі їх представника ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ», про стягнення страхового відшкодування, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 березня 2007 року з ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 38 436,76 доларів США на строк до 18 березня 2014 року зі сплатою 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання умов кредитного договору в цей же день з ОСОБА_2 укладено договір застави, згідно з яким останній передав банку в заставу автомобіль «Great Wall», державний номерний знак НОМЕР_1, а з ОСОБА_3 - договір поруки. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2012 року з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором від 19 березня 2007 року в розмірі 21 351,34 доларів США, однак рішення суду не виконано.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, уточнивши позовні вимоги, позивач зазначав, що станом на 26 лютого 2015 року виникла кредитна заборгованість у розмірі 56 679,03 доларів США, з яких 21 351,34 доларів США уже стягнуто судовим рішенням, яке не виконано.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 19 березня 2007 року в розмірі 35 327,69 доларів США, що є еквівалентом 1 060 190,16 грн.

У березні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом та просили: стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 109 713,60 грн; визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» по збільшенню процентної ставки за користування кредитом з 01 листопада 2008 року до 12,12 % річних; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 19 березня 2007 року в тому числі пені, виходячи з процентної ставки за користування кредитом у розмірі 10,08 % річних за період з 01 листопада 2008 року до 21 листопада 2013 року включно з урахуванням фактично сплачених позичальником коштів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 4 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року в частині позву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором НОМЕР_2 від 19 березня 2007 року станом на 26 лютого 2015 року в сумі 8 020,45 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 198 907,16 грн. (заборгованість за кредитом - 163,63 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 856,82 доларів США), а також пеню в розмірі 4 000 грн.

У решті позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі їх представника ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив із того, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2012 року із ОСОБА_2 стягнуто на користь банку заборгованість за укладеним 19 березня 2007 року між сторонами кредитним договором в сумі 170 661 26 грн, відтак позивач реалізував своє право з відшкодування заборгованості за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи у справі нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

При цьому правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2012 року з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість станом на 23 серпня 2011 року, тоді як ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути суму заборгованості за період часу з 24 серпня 2011 року по 26 лютого 2015 року, яка не була предметом судового розгляду, у зв'язку з чим підстав для відмови в задоволенні позовних вимог банку.

Також є правильним висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3, оскільки зобов'язання боржника в частині збільшення відсоткової ставки за кредитним договором були змінені банком без згоди поручителя.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі їх представника ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ», про стягнення страхового відшкодування, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання поруки припиненою.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.П. Штелик