Ухвала іменем україни
29 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 квітня 2015 року, рішення апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності та стягнення моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив витребувати на його користь з незаконного володіння ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Позов мотивовано тим, що йому та ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом належить на праві власності по 1/2 частини вказаної вище квартири. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 03 червня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_5 та припинено право власності на належну йому 1/2 частини спірної квартири із стягненням з ОСОБА_5 на його користь вартості цієї частки в розмірі 84 896 грн. 02 липня 2014 року право власності на спадкову квартиру було зареєстроване за ОСОБА_5, а 05 липня 2014 року вона подарувала спірну квартиру своєму сину ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року зазначені вище рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд, а 11 листопада 2014 року позов ОСОБА_5 за її заявою було залишено без розгляду. Оскільки, 17 листопада 2014 року ОСОБА_6 продав спірну квартиру згідно з договором купівлі-продажу ОСОБА_2, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, посилаючись на безпідставність первісних позовних вимог, оскільки він правомірно володів спірною квартирою і не порушував прав позивача, а залучення його до участі у розгляді справи в якості відповідача потребує витрат коштів на правову допомогу для захисту від незаконних вимог ОСОБА_3

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 20 квітня 2015 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2016 року рішення міського суду в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 976,80 грн, та по оплаті витрат на правову допомогу - 1461,60 грн. В позові про стягнення судових витрат з ОСОБА_5, ОСОБА_4 відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення частини позовних вимог, оскільки понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню з ОСОБА_2, у зв'язку із чим скасував рішення місцевого суду в частині стягнення судових витрат.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, належало на праві власності по 1/2 частини квартири АДРЕСА_3, що підтверджується копією витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копією технічного паспорта.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 січня 2015 року спірна квартира належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу у Волинській області ОСОБА_8.

ОСОБА_5 05 липня 2014 року подарувала вищевказане майно своєму синові ОСОБА_4, а останній 17 листопада 2014 року, вже після постановлення ухвали Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ про скасування рішень суду першої інстанції від 24 квітня 2014 року та апеляційного суду від 05 червня 2014 року, відчужив спірну квартиру на користь ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що спірна частина квартири вибула з володіння позивача не з його волі та придбана ОСОБА_2, як добросовісним набувачем за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, тому наявні підстави, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України, які дають право позивачу витребувати належне йому майно в добросовісного набувача.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваного рішення суду першої інстанції у не скасованій частині та оскаржуваного рішення апеляційного суду.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 квітня 2015 року, рішення апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності та стягнення моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова