Провадження № 2/643/703/16
23.02.2016 р. Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Букреєвої І.А., при секретарі Темченкової Д.В., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , СТДВ « Гарантія » про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП , -
в с т а н о в и в:
Представник позивача ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях , що надійшли до канцелярії суду позов підтримала . Вважає , що відшкодування збитків , завданих ОСОБА_2 , повинно бути здійснено саме ним , а не СТ « Гарантія» .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився . У запереченнях , що маються у матеріалах справи позовні вимоги не визнав , вважає що відповідальність повинна нести СТ « Гарантія» де він застрахував свою цивільну відповідальність. Розмір страхового відшкодування дозволяє покрити всю суму матеріального збитку. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то в цій частині представник відповідача вважає вимоги недоведеними, в зв'язку з чим, такими, що не підлягають задоволенню .
Представник відповідача СТ «Гарантія» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог законодавства.
Суд, дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
09.03.2014 р. в дорожньо-транспорній пригоді, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2, був пошкоджений автомобіль HONDA ACCORD, державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10,15). У відповідності до постанови Московського районного суду м.Харкова від 22.04.2014 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.124 КУпАП
Позиція відповідача полягає в тому, що вимоги повинні в даному випадку бути пред'явлені до страхової компанії СК «Гарантія», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
З огляду на зазначені положення ст. 509 та з урахуванням приписів ст. ст. 11, 22, 23, 599, 1166, 1187 ЦК України факт завдання фізичній особі матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоду, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.
Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).
До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно - правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо - транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.
Зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.І ст. 14 ЦК України).
Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно з ч. ч. 1,4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 по справі 6-2808цс15.
Відповідно до вимог п.3 Постанови пленуму Верховного суду України N 4 від ЗІ березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної і немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Позивачем не надано доказів щодо спричинення відповідачем позивачці моральної шкоди.
Судові витрати підлягають стягненню згідно вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60, 209, 212-215, 226 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В :
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 432 грн. 16 коп у відшкодування завданої матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 365 грн. 40 коп.
В частині стягнення моральної шкоди відмовити .
Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя -