Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3876/15-ц

Провадження № 2/126/102/2016

"01" березня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Бершадської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Житловий будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого була позивачка ОСОБА_1, а його членом був її чоловік. ОСОБА_3 являючись членом колишнього колгоспного двору не втратив право на частку у його майні, оскільки проживав в даному домоволодінні до дня своєї смерті, вів господарство. Позивачка являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого чоловіка і спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, але, при зверненні за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом отримала відмову у зв'язку з тим, що померлий ОСОБА_3 при житті не оформив належним чином своє право часткової власності на вищезазначений житловий будинок. Внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок, позивачка позбавлена можливості набути право на спадкування і змушена звернутися із даним позовом в суд за захистом своїх прав та інтересів.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги повністю підтримує, просить суд їх задовольнити та слухати справу у її відсутність.

Представник відповідача Бершадської міської ради ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій повідомила, що позов визнає і просить справу розглянути у її відсутність.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивачки ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно ? частина житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 07.09.2011 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу виданого повторно серії НОМЕР_1 від 26.08.2015 року, матеріалами технічного паспорту на житловий будинок.

Житловий будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого була позивачка ОСОБА_1, а його членом був її чоловік ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 2449 від 26.02.1986 року.

Позивачка являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого чоловіка і спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, що підтверджується довідкою № 783/01-16 від 25.11.2015 року виданою Бершадською ДНК, копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та копією Витягу зі Спадкового реєстру.

При зверненні до нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку із тим, що померлий ОСОБА_3 при житті не оформив належним чином своє право часткової власності на вищезазначений житловий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 783/02-31 від 13.10.2015 року. Внаслідок відсутності правовстановлюючого документу позивачка позбавлена можливості набути право па спадкування.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 524-527,529,530,548,549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст. 392, 1216- 1218 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Бершадської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за за ОСОБА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом, право власності на спадкове майно 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 58,6 кв.м., що позначається літерою «А» з відповідною часткою господарських будівель та споруд: тамбур літера «а», веранда - літера «а 1», ганок - літера «а2», ганок - літера «аЗ», літня кухня літера «Б», сарай літера «б», погріб - літера «бпід», сарай - літера «б1», вбиральня літера «Т», колодязь літера «К», огорожа - 1,2, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Рудь