Справа № 495/9144/16-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
26 грудня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. БілгородДністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, а саме просить суд:
Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно письмової заяви просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами було узгоджено ціну (60 000 грн.), порядок розрахунків, строк передачі майна та в підтвердження досягнутих між ними домовленостей того ж дня, а саме ОСОБА_2 надав позивачу розписку, відповідно до змісту якої підтвердив факт отримання від ОСОБА_1 грошей за передане майно, відсутність будь-яких претензій, щодо розрахунків та інших неузгодженостей.
Після чого ОСОБА_2 передав позивачу у користування транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, і запевнив що на протязі місяця він здійснить реєстрацію спірного автомобіля на імя позивача у відповідних органах у передбаченому законодавством порядку.
Таким чином надання відповідачем позивачу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не викликало у останнього сумнівів, щодо правомірності дій з боку відповідача та його прав на спірний автомобіль.
До теперішнього часу відповідач не здійснив реєстрацію спірного автомобіля на імя позивача. Таким чином вказані обставини змусили позивача звернутись до суду за захистом своїх прав.
Згідно ст.ст. 11, 328 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати, а право власності - набуватися з договорів та інших правочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
З положень ст.ст. 638-640, 655 ЦК України вбачається те, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
«Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджені постановою Кабінету Міністрів України за №1388 від 07 вересня 1988 року не встановлюють обовязок державної реєстрації самого договору, а встановлюють обовязок власника-продавця автомобіля зняти його з реєстрації безпосередньо перед його відчуженням та обовязок, як вказано в самих правилах «нового власника» провести реєстрацію придбаного транспортного засобу.
При цьому державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС виключно з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обовязкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них.
Таким чином той факт, що автомобіль не був попередньо знятий з реєстрації та не пройшов процедуру державної реєстрації за позивачем не є визначальною обставиною для розгляду спору, оскільки правове значення при вирішенні питання щодо підстав набуття права власності щодо нього має не реєстрація цього майна, а наявність правочину, яка не суперечить вимогам закону.
Порушення правил реєстрації може лише призводити до інших негативних наслідків для нового власника.
Вказана обставина повністю узгоджується з вимогами Цивільного кодексу України, зокрема ст. 328 ЦК України, та положеннями самих Правил.
Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не належить до угод, що підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, а згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може заявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється, або не визначається іншою особою і є об'єктивні докази, що між сторонами дійсно була укладена угода в якій відповідач продав, а позивач купив спірний автомобіль, тому є всі підстави для визнання за позивачем права власності на цей автомобіль.
Зазначена обставина порушує право власності позивача на вказаний автомобіль, оскільки він не має можливості на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб розпоряджатися своїм майном, що є порушенням ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, якій належить майно, на яке накладено арешт, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Частина 5 статті передбачає, що у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.76 р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», передбачає, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване».
Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.
Зважаючи на те, що позивач є добросовісним набувачем спірного автомобіля та будь-яких зобовязань перед відповідачем не має, заборона відчуження та арешт зазначеного автомобіля порушує його право на володіння, користування та розпорядження зазначеним рухомим майном, а отже вказані заборони мають бути скасований.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та згідно ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 321, 328, 638-640, 655 ЦК України, ст.ст.10, 11, 74, 174, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: