МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.03.2016 року Справа № 370/265/16-ц
Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1, (далі-позивач) звернулась до Макарівського районного суду з позовом до Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області (далі відповідач), в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, яка помела 11.12.2010 року, а саме на земельну ділянку площею 0,4834 за з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 2,7738 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 11.12.2010 року померла ОСОБА_2, після чого відкрилась спадщина, зокрема на зазначені вище земельні ділянки. Вона є єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_2 за заповітом, оскільки інші спадкоємці за заповітом, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2
Вона спадщину прийняла своєчасно, проте отримати у встановленому законодавством порядку відповідне свідоцтво про право на спадщину на згадані вище земельні ділянки, набуті померлою на підставі договорів міни земельних ділянок, немає можливості в звязку з тим, що спадкодавець за життя, не оформила належним чином правовстановлюючі документи на них.
Позивач в судове засідання не прибула, її представник за довіреністю ОСОБА_5 подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві за наявними у матеріалах справи документами, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у звязку із чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши письмові матеріали справи та матеріали спадкової справи № 44 за 2011 рік до майна померлої 11.12.2010 року ОСОБА_2, заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
11.12.2010 року померла гр. ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії 1-ОК №200635, видане 14.12.2010 року виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №33).
Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема і на земельну ділянку площею 0,4834 за з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 2,7738 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області.
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Так, згідно заповіту, посвідченого 06.08.1996 року секретарем виконкому Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №42, ОСОБА_2, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 в рівних частках.
Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 44 за 2011 рік до майна померлої 11.12.2010 року ОСОБА_2, спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1, яка є позивачем у справі, спадщину після смерті останньої прийняла своєчасно та на частину спадкового майна, а саме житловий будинок №86 по вул. Перемоги в с.Андріївка Макарівського району Київської області, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1-2067, у тому числі у врахуванням 2/3 часток від яких відмовились ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Спадкоємців, які відповідно до вимог ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині, судом не встановлено, що підтверджується матеріалами спадкової справи.
Хоча позивач і своєчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2Д, однак, державний нотаріус своїм листом №1705/02-31 від 24.10.2015 року відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,4834 га та площею 2,7738 га, мотивуючи тим, що померла набула вказані земельні ділянки відповідно до договорів міни, які були підставою для видачі спадкодавцю відповідних державних актів, проте, правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки померлою за життя отримані не були і не були зареєстровані в установленому законом порядку.
Проте, за життя ОСОБА_2 не встигла виготовити державні акти на вказані земельні ділянки на своє імя.
Вирішуючи спір, суд виходить також з наступного.
Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 655 - 657, 715 - 716 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладання договорів міни) та ст.ст. 80,81, 124, 125 ЗК України (в редакції, чинній на момент укладання договорів міни) - договір міни вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та нотаріального посвідчення і державної реєстрації. Право власності у сторін на земельну ділянку виникає після державної реєстрації договору та одержання сторонами державного акту на право власності на земельну ділянку. Договір міни є підставою для видачі сторонам державного акту на право власності на земельні ділянки.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 58-60, 79, 212-215, 218, 223-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до ст.223 ЦПК України.
Головуючий М. Ю. Устимчук