Справа № 635/8242/15 -ц
Провадження по справі 2/635/449/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судових засідань - Щербак Є.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання житлового будинку спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду із позовом, який у подальшому уточнила, та в остаточній редакції просила встановити факт її спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з серпня 2012 року по 11 травня 2013 року, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на ? частину зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з серпня 20012 року та з цього часу спільно проживали в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_2, з того ж часу вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права та обов'язки, які притаманні чоловіку та дружині, підтримували шлюбно-сімейні відносини, за спільною згодою вирішували всі побутові питання, обидва працювали та мали джерело доходу. На той час відповідач мав у власності земельну ділянку по АДРЕСА_1 на якій був підготовлений фундамент під будівництво житлового будинку. Оскільки відповідачу не вистачало коштів на будівництво, 31 жовтня 2012 року позивач продала належну їй вищезазначену квартиру та всі виручені від продажу грошові кошти в сумі 55000 доларів США вони вклали в будівництво спірного житлового будинку, а самі переїхали проживати в квартиру АДРЕСА_3, яка належала на праві власності сину відповідача ОСОБА_4 був закінчений будівництвом, 16 листопада введений в експлуатацію, право власності на нього було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 21 листопада. 1 грудня 2012 року сторони вселились до зазначеного будинку, 11 травня 2013 року вони зареєстрували шлюб. На прохання відповідача у вересні 2013 року позивач продала гараж в гаражному кооперативі «Каскад», отримані від продажу грошові кошти в сумі 9000 доларів США вона також передала відповідачу на благоустрій домоволодіння.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила про обставини викладені вище, крім того зазначила наступне. Вони з відповідачем познайомились 10 серпня 2012 року та вже з наступного дня почали проживати разом в належній їй квартирі, відповідач перевіз до неї всі свої речі, вони почали вести спільне господарство, відповідач возив її на роботу, вона готувала їжу та виконувала всю домашню роботу, протягом місяця вони познайомились з усіма друзями та родичами один одного. 29 вересня 2012 року ОСОБА_3 представив її своїм друзям у якості дружини та запропонував їй весілля. В належній позивачу квартирі вони проживали до 31 жовтня 2012 року, а потім деякий час - в квартирі, яка належить сину відповідача та розташована на АДРЕСА_3. Відповідач також показав їй земельну ділянку, на якій він розпочав будівництво житлового будинку, і вони разом почали займатись цим будівництвом, в зв'язку з тим, що грошей на завершення будинку не вистачало, вона продала належну їй квартиру за 55000 доларів США, 51000 з яких вона віддала ОСОБА_3 Завдяки цим коштам вони з відповідачем 25 листопада 2012 року переїхали до спірного будинку, де почали проживати однією сім'єю. За весь час спільного проживання вони мали спільний бюджет, ОСОБА_3 оплачував комунальні послуги, купував продукти харчування, вона купувала одяг та оплачувала відпочинок. Позивач отримувала кошти у вигляді заробітної плати та доходу від зайняття підприємницькою діяльністю. Крім того, до реєстрації шлюбу вони разом за спільні кошти придбали меблі, штори та люстри для будинку.

Представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав часткового, не заперечував проти факту його проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з моменту вселення до спірного будинку - з 25 листопада 2012 року, до цього часу факт спільного проживання однією сім'єю з позивачем заперечував та пояснив, що дійсно познайомився з позивачкою 11 серпня 2012 року, та з цього часу їх стосунки стали близькими, вони почали зустрічатися, він періодично залишався ночувати у позивачки, але в цей же час підтримував близькі стосунки ще з іншими жінками, в цей час він постійного місця проживання не мав, проживав у колишньої дружини, у сина або у друзів. В період часу з 11 серпня 2012 року по 25 листопада 2012 року постійно з позивачкою не проживав, спільного бюджету з нею не мав, господарства не вів, купував позивачці тільки подарунки, також в зазначений період він займався завершенням будівництва житлового будинку, який будував виключно за власні кошти, жодної участі у будівництві позивач не приймала та грошей не надавала, виручені від продажу належної позивачу квартири грошові кошти остання витратила виключно на власні потреби: ремонт належного їй дачного будинку, придбання автомобіля та одягу.

Представник відповідача ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав їх необгрунтованості та недоведеності.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом обставин справи та відповідних ним правовідносин.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 11 травня 2013 року в виконавчому комітеті Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 05 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1).

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прокопенко А.В., ОСОБА_3 придбав у власність земельну ділянку площею 0,1500 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 на підставі рішення ХХV-сесії VI-го скликання Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області від 16 листопада 2012 року належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, 21 листопада 2012 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок.

КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 05 жовтня 2012 року виготовлений технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок.

За замовленням позивача ОСОБА_3 Інспекцією ДАБК у Харківській області 25 жовтня 2012 року за № ХК 0 видано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, згідно якої - вважати закінчений будівництвом об'єкт (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1) готовим до експлуатації.

Відповідно до ст.234 ЦПК України суд може встановити юридичний факт, що має значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу необхідно для визначення обсягу майна, що підлягає поділу.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У разі виникнення спору для визнання відносин сторін як відносин фактичного подружжя суду необхідно встановити: факт спільного співжиття жінки та чоловіка; взаємну матеріальну допомогу та підтримку; взаємне визнання та виявлення подружніх відносин перед третіми особами; спільне виховання дітей та інші обставини, що свідчать про проживання жінки та чоловіка однією сім'єю.

При вирішенні спору щодо майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін, а і ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок їх спільної праці.

Сам факт перебування у шлюбних стосунках без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на частину майна за кожним із сторін.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2013 року по справі №6-66 цс - 13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, які застосовують подібну норму права.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при застосуванні ст..74 СУ України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно встановити як обсяг спільного нажитого майна, так і з'ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім'єю, спільний побут, взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні відповідачем не заперечувався факт його проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з 25 листопада 2012 року, а тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період з 25 листопада 2012 року по день реєстрації шлюбу - 11 травня 2013 року.

Що стосується позовних вимог в частині встановлення факту проживання без реєстрації шлюбу в період з серпня 2012 року по 24 листопада 2012 року, то суд вважає недоведеним позивачем наявність спільного проживання однією сім'єю, спільного побуту та взаємних прав та обов'язків її та відповідача в зазначений період часу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона підтримує з відповідачем дружні стосунки близько 35 років та є його кумою, з ОСОБА_2 познайомилась 11 вересня 2012 року на дні народження чоловіка, при цьому ОСОБА_3 представив її як свою дружину, потім вона бачила сторони в ресторані 27 вересня 2012 році, де ОСОБА_3 сказав їй, що проживає у ОСОБА_2, потім від ОСОБА_2 вона чула, що та продала свою квартиру та вклала гроші в будівництво будинку.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що підтримує з ОСОБА_2 дружні стосунки з 2004 року, з телефонних розмов з останньою їй відомо, що ОСОБА_2 познайомилась з відповідачем в серпні 2012 року і з того часу вони проживали разом як у неї, так і у нього, 2 грудня 2012 року позивачка розповіла їй, що продала свою квартиру та віддала всі гроші відповідачу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що підтримує дружні стосунки з ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 знає з 2012 року, в жовтні 2012 року був в гостях у ОСОБА_2, де останні повідомили йому про свій намір продати цю квартиру, також зі слів його дружини йому відомо, що сторони після спільного відпочинку в серпні 2012 року почали проживати разом.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є дочкою позивачки, її мати у серпні 2012 року познайомилась з ОСОБА_3, з яким в цьому ж місяці разом їздила на відпочинок, дуже часто бачила відповідача в домашньому одязі у матері вдома коли забирала від неї свою дитину, в період з середини жовтня 2012 року по початок листопада 2012 року її мати проживала з відповідачем в його квартирі по АДРЕСА_3, крім того, позивач продала належну їй квартиру та віддала всі гроші відповідачу, який не заперечував цього факту протягом 2013-2015 років.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є сином відповідача, йому на праві власності належить квартира по АДРЕСА_3, в якій він проживав, періодично до нього приїздили його батьки, у тому числі відповідач, останній міг залишитися у нього ночувати, позивачка ніколи не проживала в зазначеній квартирі, її речей там не було, можливо батько інколи приводив її в цю квартиру.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є колишньою дружиною відповідача та матір'ю свідка ОСОБА_4, квартира АДРЕСА_3 належить її сину, який там проживав, на протязі серпня 2012 року по листопад 2012 року вона постійно відвідувала свого сина, та періодично там проживала, до сина міг також приїздити відповідач та ночувати в квартирі, але ОСОБА_2 в цей період вона в квартирі ніколи не бачила.

Аналізуючи показання вищезазначених свідків суд приходить до висновку, що між сторонами з серпня 2012 року беззаперечно існували близькі інтимні стосунки, які полягали в тому, що останні значний період часу проводили разом, у тому числі нічний час, разом відпочивали.

Про близький характер стосунків між сторонами також свідчать надані позивачем фотографії, на яких зображені сторони у різний період часу, у тому числі під час застіль та святкувань.

Разом з тим, достатніх належних та допустимих доказів спільного проживання саме як дружини та чоловіка з усіма ознаками сім'ї, позивачем суду не надано.

Частина фотографій датована 30 листопада 2012 року, 15 грудня 2012 року, 07 січня 2013 року, 8 березня 2013 року, що знаходиться в межах позовних вимог, які визнаються відповідачем, частина наданих фотографій взагалі не містить дати здійснення фотознімків. В той же час зображення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в різних місцях, які містяться на наданих фотографіях, самі по собі не свідчать про наявність між останніми саме відносин фактичного подружжя, жодна фотографія не містить зображень, які б могли свідчити про наявність спільного побуту.

Показання свідків не місять даних щодо постійного сумісного проживання сторін, наявності у них спільного бюджету, спільну участь у витратах сторін на побутові потреби, існування взаємних прав та обов'язків щодо утримання майна, тощо. Факт передачі позивачкою грошей, отриманих нею від продажу своєї квартири, відповідачу на будівництво відомий свідкам тільки зі слів самої позивачки.

З пояснень свідка ОСОБА_11, яка є дочкою позивачки, також не вбачається наявності у сторін спільного бюджету, взаємних прав та обов'язків та стабільності спільного проживання сторін, що є обов'язковою ознакою подружжя. Показання свідка ОСОБА_11 в частині спільного проживання сторін в квартирі відповідача по АДРЕСА_3 повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_12

Показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 суд оцінює критично, оскільки перші є близькими родичами сторін, ОСОБА_12. є матір'ю свідка ОСОБА_4, зазначені особи мають зацікавленість в результатах розгляду справи, їх показання є суперечливими між собою.

Факт продажу позивачем 31 жовтня 2012 року належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 31.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є., сам по собі не свідчить про передачу позивачем грошей відповідачу та її участь у будівництві спірного житлового будинку. Жодних належних та допустимих доказів матеріальної участі позивача у будівництві спірного будинку та внесення отриманих від продажу квартири грошей до спільного сімейного бюджету, останньою не надано.

Факт реєстрації позивача як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи жодним чином не підтверджує отримання останньою доходу від здійснення підприємницької діяльності у спірний період часу та її участі у спільних побутових витратах з відповідачем.

Щодо наданих позивачем довідки товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян «Каскад» від 19 липня 2016 року про користування відповідачем послугами автостоянки в період з 4 вересня 2012 року по 15 листопада 2012 року та заяви відповідача на ім'я правління товариства від 04 вересня 2012 року про виділення йому місця на автостоянці суд зазначає наступне. Як встановлено судом з пояснень сторін, зазначена автостоянка знаходиться поблизу місця розташування квартири, яка належала позивачу, позивач є членом гаражного товариства, але зазначені документи жодним чином не спростовують доводів відповідача, що він дійсно інколи користувався послугами автостоянки коли залишався ночувати у позивача, що жодним чином не доводить факту спільного постійного проживання сторін як сім'ї. Крім того, зі змісту довідки не вбачається стабільності та постійності користування відповідачем послугами автостоянки в зазначений період часу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази по даються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У зв'язку з недоведеністю позивачем позовних вимог в частині встановлення факту її проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як підстави виникнення у позивача права власності на спірне майно в межах заявлених позовних вимог, на момент завершення будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, прийняття будинку до експлуатації, та отримання відповідачем свідоцтва про право власності на майно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання спірного житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями спільною сумісною власністю сторін та в частині визнання за позивачем права власності на ? частину спірного майна житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 80, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання житлового будинку спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину житлового будинку - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 25 листопада 2012 року по 11 травня 2013 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: