АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/759/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1719/16
УХВАЛА

22 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Марцинкевича А.М., Пастощука М.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року,

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_3 зазначив, що з 1 жовтня 2006 року він перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2015 року. За час шлюбу сторони на підставі договору про дольову участь у будівництві житла від 25 березня 2008 року за спільні кошти придбали квартиру № 51, по вул. П. Мирного, 31/4, в м. Хмельницькому. ОСОБА_4 оформила право власності на квартиру лише на своє імя та не визнає права позивача на це житло.

За таких обставин ОСОБА_3 просив суд розділити спільне майно подружжя та визнати його право власності на ? частину квартири № 51, по вул. П. Мирного, 31/4, в м. Хмельницькому.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року позов задоволено, вирішено питання про розподіл судових витрат і скасовано заходи забезпечення позову.

Суд виходив з того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 набули спірне житло за час шлюбу, квартира належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя та частки сторін у ній є рівними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що з 1 жовтня 2006 року до 8 грудня 2015 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі. 25 серпня 2009 року у них народився син ОСОБА_5.

За договором про участь у Фонді фінансування будівництва виду А від 25 березня 2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» і ОСОБА_4, остання набула право власності на квартиру № 51, по вул. П. Мирного, 31/4, в м. Хмельницькому.

За обєкт інвестування ОСОБА_4 сплатила 278 548 грн., із них: 83 564 грн. 40 коп. 25 березня 2008 року, 194 983 грн. 60 коп. 12 травня 2008 року.

17 жовтня 2008 року управління житлово-комунального господарства видало на імя ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У той же день була здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на квартиру.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 57 СК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як передбачено ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

В силу ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуто; 3) мета придбання майна, яке дозволяє йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 25 листопада 2015 року (справа № 6-2333цс15), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має

враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права.

Стаття 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності, якщо належними та допустимими доказами не буде доведено, що це майно набуте одним із подружжя за особисті кошти.

Саме до цього зводиться правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 року (справа № 148цс12).

З матеріалів справи вбачається, що на час фінансування будівництва квартири сторонами вони перебували в зареєстрованому шлюбі, проживали разом і вели спільне господарство.

ОСОБА_4 уклала з банком договір про участь у Фонді фінансування будівництва з метою придбання квартири для сімї, тому право власності на обєкт будівництва за цим договором виникло в обох із подружжя.

Надані ОСОБА_4 докази, зокрема: показання свідка ОСОБА_6, яка є матірю позивачки та зацікавленою особою у справі; договір від 14 грудня 2006 року, за умовами якого ОСОБА_6 відступила іншій особі право вимоги на жиле приміщення та набула грошові кошти у сумі 216 463 грн.; довідки про доходи сторін, - достовірно не вказують на те, що кошти, витрачені ОСОБА_4 на придбання квартири, належали їй особисто. Крім того, ОСОБА_4 не довела, що позивач без поважних причин не працював і не мав самостійного заробітку (доходу).

Отже, спірна квартира набута ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за спільні кошти.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що квартира є обєктом права спільної сумісної власності сторін і їх частки в майні є рівними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_7

Судді: /підпис/ОСОБА_8

/підпис/ОСОБА_9

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 48