Номер провадження 2/289/134/16
Справа № 289/2180/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького І. М.,

при секретарі Шуба В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в ОСОБА_1 районному суді Житомирської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 позивач звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача залишилось спадкове майно, яке вона фактично успадкувала після смерті своєї матері (баби позивача), інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування після смерті матері право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок № 25, що розташований по вул. Філімонівка у с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області;

- земельну частку (пай) в межах села Раковичі Радомишльського району Житомирської області (колишнього КСП ім. Гагаріна) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості);

- грошові кошти в сумі 1 178,49 грн., розміщені в ОСОБА_1 ТВБВ № 10005/01 філії Житомирського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № 91551 1002 на ім»я ОСОБА_4;

- іменні акції в кількості 2000 шт. ПАТ «ОСОБА_1 агрохім».

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2015, головуючим суддею у даній справі визначено ОСОБА_5.

Ухвалою судді від 16.12.2015 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків не пізніше п'яти днів, з дня отримання ним даної ухвали.

У зв»язку із усуненням позивачем недоліків, зазначених в Ухвалі від 16.12.2015, Ухвалою від 05.01.2016 провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 відкрито та призначено попереднє судове засідання.

У судове засідання від 28.03.2016 позивач та її представник не з»явились, надіслали до суду письмову заяву, просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надіслав письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності та прийняти рішення згідно закону.

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилась 13.06.1972 у м. Київ, у Свідоцтві про народження від 12.06.1972 серії І-БК № 376608 її батьками були зазначені: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_7.

Батько позивача ОСОБА_6 помер 22.06.2000 у віці 56 років у м. Київ, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 23.06.2000 серії І-БК № 293470.

Мати позивача ОСОБА_8 померла 14.01.2013 у віці 64 років у м. Київ, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 15.01.2013 серії І-БК № 257103.

Як стверджує позивач, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина до складу якої серед іншого входить:

- житловий будинок № 25, що розташований по вул. Філімонівка у с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області;

- земельна частка (пай) в межах села Раковичі Радомишльського району Житомирської області (колишнього КСП ім. Гагаріна) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості);

- грошові кошти в сумі 1 178,49 грн., розміщені в ОСОБА_1 ТВБВ № 10005/01 філії Житомирського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № 91551 1002 на ім»я ОСОБА_4;

- іменні акції в кількості 2000 шт. ПАТ «ОСОБА_1 агрохім»,

які її мати ОСОБА_8 успадкувала після смерті своєї матері (баби позивача) ОСОБА_4, яка померла 28.10.1996 у віці 77 років у м. Рівне, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 29.10.1996 серії І-ТП № 062469.

Судом встановлено те, що 12.07.1993 секретарем Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області був посвідчений та зареєстрований у реєстрі під № 6 Заповіт від 12.07.1993 баби позивача ОСОБА_4, яка на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: «належний мені на праві особистої власності жилий будинок і предмети домашньої обстановки і вжитку заповідаю своїй дочці ОСОБА_9».

Відповідно до змісту ОСОБА_1 ВДРАЦС Дарницького РУЮ у м. Києві від 24.09.2015 № 659/02-56, видати витяг про народження на ОСОБА_10 неможливо, оскільки від ВДРАЦС ОСОБА_1 РУЮ Житомирської області надійшло підтвердження на ОСОБА_11, актовий запис про народження № 3 від 18.01.1949, складений виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, свідоцтво про народження ОСОБА_8 у позивача не збереглось, у зв»язку з чим неможливо підтвердити родинні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_7.

Відповідно до ОСОБА_3 сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 09.10.2015 № 223 та Довідки від 09.10.2015 № 223, виданої ОСОБА_3 сільською радою Радомишльського району Житомирської області, згідно погосподарських книг за 1964-1996 рр., головою двору по вул. Філімонівка, 25 у с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області була ОСОБА_12. Інших відомостей (про оформлення права власності та спадщини) сільська рада не має.

Рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 09.12.1997 № 40 надано дозвіл на оформлення права особистої власності на цілий жилий будинок № 25 по вул. Філімонівка у с. Раковичі на ім»я ОСОБА_4 Аполінарівної та видати свідоцтво ОСОБА_8 через Житомирське Інвентарне бюро.

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, ОСОБА_8 так і не оформила дані документи.

Згідно з Довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 20.11.2015 № 867, відповідно до наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 145, станом на 31.12.2012, за адресою: Житомирська обл., Радомишльський р-н, с. Раковичі, вул. Філімонівка № 25 право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

Зі змісту ОСОБА_1 державної нотаріальної контори Житомирської області від 19.01.2016 № 10/01-16, спадкова справа до майна ОСОБА_12, яка померла 28.10.1996 ОСОБА_1 державною нотаріальною конторою не заведена. Перевірка проведена за даними Спадкового реєстру та по Алфавітним книгам обліку спадкових справ за 1996-2016 роки.

Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушила у суді спір про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 право власності на спадкове майно, яке її мати, на думку позивача, успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 28.10.1996. Отже, до правовідносин щодо спадкування ОСОБА_13 після ОСОБА_4 підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм, прийняття особою спадщини обумовлюється або фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном спадкоємцем, або, в разі відсутності наведених вище обставин поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Суд вважає, що зматеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 фактично не вступила в управління або володіння спадковим майном та не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4.

Суд також не знайшов доказів підтвердження родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_4.

Аналіз наведених норм права та встановлених судом обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин являються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Невмержицький