ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1894/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"03" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Заболотній Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.
В судовому засідання представники позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували, пояснивши, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб 11.06.1980 року. В період спільного подружнього життя сторони придбали нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та однокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Дані квартири були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Разом з тим, у лютому 2013 року між відповідачем та ОСОБА_8 було укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_4 подарував ОСОБА_8 2/5 частки квартири АДРЕСА_1. Таким чином, у власності відповідача залишилось 3/5 частини вказаної квартири. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_4 добровільно не бажає ділити право власності по 1/2 частині спірної квартири АДРЕСА_2 та по 3/10 частини квартири АДРЕСА_1. Однак вказана нерухомість є спільним сумісним майном подружжя. Тому просять визнати за позивачем право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 та право власності на 3/10 частини квартири АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та проти поділу майна не заперечує (а.с.33).
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи.
Заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.41 Конституції України та ч.1, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
За змістом ч.1-3, ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_5 10.10.1986 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_4, який був зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №2315, про що вказано у ксерокопії свідоцтва про шлюб (а.с.13).
У відповідності до п.1, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Як зазначає п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
28.03.2002 року між ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.15). Даний договір був зареєстрований в орендному підприємстві Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації 01.04.2002 року (а.с.18). Оскільки вказана квартира була придбана в період укладеного між сторонами шлюбу, тому вона є об`єктом їх спільної сумісної власності. Проте, 13.02.2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було укладено договір дарування, за умовами якого відповідач подарував останній 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.19). Вказаний договір в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно було зареєстровано 05.03.2003 року (а.с.19 на звороті), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.20).
Зазначена квартира є трикімнатною жилою площею 41,2 кв. м, загальною площею 66,67 кв. м, яка розташована на 6 поверсі 9-типоверхового будинку (а.с.16-17).
13.10.2006 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_2 (а.с.21). Даний договір було внесено до Державного реєстру правочинів 13.10.2006 року (а.с.24) та зареєстровано у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 27.10.2006 року (а.с.21 на звороті).
Спірна квартира є однокімнатною жилою площею 18,4 кв. м, загальною площею 41,1 кв. м, яка розташована на 18 поверсі 25-типоверхового будинку (а.с.22-23). Оскільки вказана квартира була придбана в період укладеного між сторонами шлюбу, тому вона також є об`єктом їх спільної сумісної власності.
Згідно п.1, ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У відповідності до п.1, ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
14.07.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами, яке ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2015 року залишено без змін (а.с.14).
Як встановлено судом шлюбного договору сторони між собою не укладали, що представники позивача повідомили у судовому засіданні.
Поскільки судом достеменно встановлено, що спірні квартири були придбані сторонами під час перебування їх у спільному шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, тому у разі поділу майна, частки сторін в квартирі АДРЕСА_2 будуть рівними по 1/2 частині кожному з подружжя, а так як у власності подружжя перебуває лише 3/5 частини квартири АДРЕСА_1, тому при розподілі даного майна частки сторін вказаної квартири становитимуть по 3/10 кожному з подружжя.
Згідно ст.79; 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, тому з ОСОБА_4 на її користь підлягають стягненню 3 045 грн. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду, пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.10; 11; 57-60; 79; 88; 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ст.41 Конституції України, ст.321; 368, ч.1-3 ЦК України, ст.60; 63; 69; 70 СК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Плавні, Васильківського району, Запорізької області, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на 3/10 частини квартири АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Плавні, Васильківського району, Запорізької області, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем м. Запоріжжя, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) право власності на 3/10 частини квартири АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем м. Запоріжжя, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 045 грн. судового збору, в решті суми відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачем.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК