Провадження № 2/641/3306/2016 Справа № 641/5017/16-ц
27 грудня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Богдан М.В.,
за участю секретаря Дрокіної С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення суми,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування майнової шкоди 156477,11 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.09.2013 року о 19.00 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та водія ОСОБА_2, якого було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2014 року у справі №642/4903/14 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 в якості страхового відшкодування кошти в сумі 161164,62 грн., пеню в розмірі 5092,48 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. У звязку з відмовою відповідача виплатити вказані суми, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечував проти винесення по справі повторного заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. В наданих запереченнях представник відповідача посилався на той факт, що договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності не передбачено такого виду відповідальності як інфляційні витрати та три проценти річних.

Третя особа ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій не заперечував проти задоволення позову.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2013 р. у справі № 640/15498/13-п, 03.09.2013 р. о 19.00 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Хонда Акорд д.н. 33349ХВ по Білгородському шосе в м. Харкові в районі буд. 4-А не обрав безпечної швидкості руху та виїхавши на смугу зустрічного руху допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України. У звязку з чим ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні зазначено ДТП та його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн.00 коп.

Вказана постанова Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2013 р. набрала законної сили. Учасниками дорожньо-транспортної пригоди та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» дана постанова не оскаржувалась у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2013 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом серії АС № 2998012. Строк дії цього полісу з 00 год. 00 хв.

15.08.2013 року по 24 год. 00 хв. 14.08.2014 р. Відповідно до цього полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. Розмір франшизи становить нуль гривень. Забезпечений транспортний засіб за полісом - автомобіль моделі автомобіль Хонда Акорд д.н. 33349ХВ.

Також, 15.08.2013 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №800003/4404/0000012. Відповідно до цього договору, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Хонда Акорд д.н. 33349ХВ. За договором, страховим випадком є виникнення цивільної відповідальності Страхувальника за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та/або майну третіх внаслідок ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу Страхувальника. Згідно цього договору, страхова сума складає 250000 грн. Строк дії цього Договору з 00 год. 00 хв. 15.08.2013 року по 24 год. 00 хв. 14.08.2014 р.

14.10.2013 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Страхової компанії «Уніка» із завою про виплату матеріального збитку в результаті ДТП.

Листом вих. № 7452 від 23.12.2013 р. ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» повідомило позивача, що прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, згідно поданої заяви.

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ810213, виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ, автомобіль ОСОБА_3, д.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2014 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 в якості страхового відшкодування кошти в сумі 161154 грн. 62 коп., пеню в розмірі 5092 грн. 48 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 705 грн. 60 коп., тобто на загальну суму збитків в розмірі 166952 грн. 70 коп.

Згідно наданих квитанцій ПрАТ «СК «Уніка» було перераховано вищевказані суми відповідно до рішення суду, а саме: 26.01.2016 року перераховано 166952,70 грн. у відшкодування боргу ОСОБА_1, 23.11.2015 року 50000,00 грн. у якості страхового відшкодування за договором №800003/4402/2998012 від 15.08.2013 року, 23.11.2015 року 116952,70 грн. у якості страхового відшкодування за договором №800003/4404/0000012 від 15.08.2013 року, на рахунок ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві та у подальшому отримані позивачем.

Відповідно до п. п. 36.2, 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі-Закон) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний зокрема: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Ст. 36 Закону передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або відмовити у його здійсненні за наявності підстав, передбачених ст. 37 Закону.

Пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика, особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604609 ЦК України, відповідно до яких зобовязання припиняється:

1) виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання;

2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст. 600 ЦК України);

3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги (ст. 601 ЦК України);

4) за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України);

5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК України);

6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України);

7) неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України);

8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦКУкраїни );

9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК України);

10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю (ст. 609 ЦК України).

Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно до п.6.1.3 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №800003/4404/0000012 від 15.08.2013 року, страховик зобов»язами у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплаті потерпілій особі неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору.

Згідно до п. 12.3 Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №800003/4404/0000012 від 15.08.2013 р., страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення.

Загальна сума страхового відшкодування становить 161164,62 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2014 року вже стягнута пеня за період з 23.12.2013 року по 04.11.2014 року. Таким чином підлягає стягненню пеня за період з 05.11.2014 року по 01.11.2015 року, тому розмір пені за цей період складає: на суму страхового відшкодування в сумі 50000,00 грн. становить 23832,87 грн., на суму страхового відшкодування в розмірі 111164,62 грн. 4024,15 грн.

В період з 05.11.2014 року по 01.11.2015 року страхова компанія не сплатила страхове відшкодування та прострочила виплату страхового відшкодування - кількість днів прострочення виконання зобов'язання складає 362 днів та її розмір розраховано по формулі: пеня = сума боргу * ставку пені %/100 %/ 365 днів * кількість днів прострочки.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526. частина друга ст. 625 ЦК України).

Окрім того, відповідно до аналізу Верховного Суду України практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві випливає, що Правильними є висновки судів про необхідності застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Аналогічна правова позиція підтверджена судовою практикою, викладеною у постанові ВСУ від 06.06.2012р. у справі №6-49цс12.

Таким чином, враховуючи системний аналіз вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних за період з 23.12.2013 року по 01.11.2015 року за 679 днів прострочення зобов'язання в розмірі 8994,31 грн. (161164,62 грн. * 3% /365днів * 679 днів).

Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати за період з грудня 2013 року по 01.11.2015 року в розмірі 119625,78 грн. виходячи з наступного розрахунку: (сума боргу*(індекс інфляції /100%) - (сума боргу).

Судові витрати суд стягує на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,209,212,214-215,217, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) інфляційні витрати в сумі 119625,78 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 8994,31 грн., а також пеню в розмірі 23832,87 грн. за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АС №2998012 від 15.08.2013 року) та 4024,15 грн. пеню за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №800003/4404/0000012 від 15.08.2013 року, а всього 156477 (сто пятдесят шість тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 11 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» () на користь держави судовий збір у розмірі 1564,77 грн.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач мають право оскаржити в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4