Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9895/15-ц
Провадження № 4с/711/11/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі:

- головуючого Клочко О.В.

- при секретарі Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні рішення та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 та начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на неправомірні рішення та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 та начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 , вказуючи , що в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 7.02.2012 року перебуває виконавчий лист Придніпровського районного суду м . Черкаси від 17.04.2012 року у справі № 2-86/10 про її вселення , ОСОБА_4 в 1/2 частини будинку, яка складається з приміщень 1-7,1-6,1-5,1-4,1-3 за адресою м . Черкаси провулок Семашко,22 та зобовязання ОСОБА_5 не чинити перешкоди їй у користуванні вказаною 1/2 частиною будинку.

19.10.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вказану постанову державного виконавця Яжук С.С. вважає незаконною, оскільки до теперішнього часу не усунуто перешкоди у користуванні 1/2 частини будинку,рішення суду виконано лише частково ,19.05.2014 року її вселили у житлове приміщення , проте , рішення суду в частині усунення перешкод у користуванні власністю не виконано, перешкоди у користуванні майном не усунуті до теперішнього часу.

Боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_5 шлакоблоками перегородив прохід у двір, закрив підсобні приміщення, зняв огорожу до сусіднього будинку № 24, де перебуває сусідська собака , в результаті чого обєктивно створив умови для перешкоджання доступу до частини її домоволодіння, розкидав по двору дошки та сміття, закидав дошками сарай літ.»Д», літню кухню та викинув її речі з належної їй частини домоволодіння, а також вчиняє інші дії, чим створив перешкоди у вільному доступі до домоволодіння та користування ним.

Разом з тим , державний виконавець Яжук С.С. та начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 зволікають з вчиненням виконавчих дій та 19.10.2015 року винесено чергову постанову про закінчення виконавчого провадження по п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на те , що виконати рішення суду без участі боржника неможливо.

Просила суд визнати рішення та бездіяльність державного виконавця Яжук С.С. та начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 неправомірними, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та відновити виконавчі дії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримала, зазначивши , що з 2010 року по теперішній час триває виконання рішення суду , проте , рішення виконано лише в частині вселення її до житлового приміщення, а в частині усунення перешкод у користуванні власністю не виконано та винесено чергову постанову про закінчення виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_6, дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення , виходячи з наступних підстав.

За обставинами справи, встановлено , що в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 7.02.2012 року перебуває виконавчий лист Придніпровського районного суду м . Черкаси від 17.04.2012 року у справі № 2-86/10 про вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в 1/2 частини будинку, яка складається з приміщень 1-7,1-6,1-5,1-4,1-3 за адресою м . Черкаси провулок Семашко,22 та зобовязання ОСОБА_5 не чинити перешкоди заявниці у користуванні вказаною 1/2 частиною будинку.

19.10.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

За виконавчим провадженням , до теперішнього часу не усунуто перешкоди у користуванні 1/2 частини будинку, рішення суду виконано лише частково ,19.05.2014 року ОСОБА_1 вселили у житлове приміщення , проте , рішення суду в частині усунення перешкод у користуванні власністю не усунуті до теперішнього часу, що визнав в судовому засіданні і представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_6 з посиланням на те , що державним виконавцем вчинені всі можливі виконавчі дії та направлено подання до правоохоронних органів про притягнення боржника ОСОБА_7 до відповідальності, та на підставі цього винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Також, встановлено , що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_5 обєктивно створив умови , які створюють перешкоди у користуванні ОСОБА_1 частиною домоволодіння, а саме, шлакоблоками перегородив прохід у двір, закрив підсобні приміщення, зняв огорожу до сусіднього будинку № 24, де перебуває сусідська собака , в результаті чого ОСОБА_1 вільного доступу до частини її домоволодіння не має, розкидав по двору дошки та будівельне сміття, закидав дошками сарай літ.»Д», літню кухню , а також вчиняє інші дії , спрямовані на перешкоджання ОСОБА_1 у користуванні майном.

Також, встановлено , що в Черкаському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області розслідується кримінальне провадження № 0004901 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України до якого приєднано подання ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 та досудове розслідування триває, рішення не прийнято, що підтверджено, як поясненнями скаржника ОСОБА_1 та представника субєкта оскарження, так і даними письмового повідомлення слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_8 на запит суду за № 2602/46-2016 від 03.03.2016 року.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець , також :

- здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

- роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону

- безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку

- накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом

- вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

- з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження

- у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань,покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням

- здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Законом України визначено порядок та умови виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. / глава 7 Закону /

Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначені в статті 75 вказаного Закону.

При дослідженні обставин справи , встановлено , що з часу перебування виконавчого листа на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, стягувачка ОСОБА_1 неодноразово ініціювала виконання виконавчих дій з метою якнайшвидшого виконання рішення суду як в частині її вселення у спадщину / власність / , так і усунення перешкод у користуванні належною їй спадщиною 1/2 частини будинку по провулку Семашко 22 в м . Черкаси - зверталась безпосередньо до державних виконавців у провадженні яких перебувало дане виконавче провадження , до керівництва відділу ДВС, неодноразово адресувала до суду скарги , позовні заяви , а також адресувала скарги в інші інстанції, тощо.

Так, за матеріалами справи / письмовими заперечення на скаргу ОСОБА_1 / , встановлено , що 01.10.2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» - повне фактичне виконання.

Проте , ухвалою Придніпровського районного суду м . Черкаси від 27.07.2015 року у справі № 711/6241/14-ц скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.10.2014 року та зобовязано вчинити дії на відновлення виконавчого провадження.

24.09.2015 року апеляційним судом Черкаської області за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду від 27.07.2015 року вирішено апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою суду від 27.07.2015 року встановлено , що : «на думку суду постанова , яка винесена Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про закінчення виконавчого провадження від 01.10.2014 року є передчасною та не відбулось повне фактичне виконання рішення суду, оскільки рішення виконано частково, вселено ОСОБА_1 та частково не виконано в частині зобовязання не чинити перешкоди» , тобто, в даний час залишилось не виконаним в повному обсязі рішення суду в частині зобовязання ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні 1/2 частини будинку , що розташований в м . Черкаси по провулку Семашко ,22.

14 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 33940684 та він приступив до вчинення виконавчих дій в частині усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 власністю.

За матеріалами справи , також встановлено , що державним виконавцем вчинено наступні дії :

1) цього ж дня, 14.09.2015 року - державним виконавцем здійснено виїзд за адресою м . Черкаси , провулок Семашко,22 та актом встановлено : « виявлено складені на подвірї домоволодіння шлакоблоки, шифер, скло та будівельне сміття. Між будинком та загорожею натягнуто провід, що чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні домоволодінням, з її слів. Крім того, зі слів ОСОБА_1 ОСОБА_5 чинить навмисні перешкоди у користуванні домоволодінням розташованим за вищевказаною адресою».

2) також, 15.09.2015 року - у боржника ОСОБА_5 відібрано пояснення з приводу невиконання рішення суду,

3) також, 30.09.2015 року - здійснено повторний виїзд за вищевказаною адресою та державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_5 чинить перешкоди у користуванні домоволодінням, а саме , « зняв замок на курятнику, захламляє сарай, захламляє будівельним сміттям літню кухню, зняв огорожу від сусідського домоволодіння, захламляє домоволодіння , знімає штори з вікон будинку».

4) також, 2.10.2015 року до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області направлено подання державного виконавця за невиконання ОСОБА_5 виконавчого листа / вихідний номер № 3337/2.1-28 /.

5) 19.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

6) також, субєктом оскарження вказується про накладення на боржника ОСОБА_5 штрафу 6.06.2013 року в сумі 340,0 грн. та 10.04.2014 року в сумі 680,0 грн.

Це всі дії, які вчинені державним виконавцем в частині виконання рішення суду щодо усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 власністю , які вчинені ним після розгляду в судовому порядку скарги ОСОБА_1 та винесення постанови про відновлення виконавчого провадження, що суд не може визнати законним та обґрунтованим і таким , що підтверджує вчинення державним виконавцем всіх можливих виконавчих дій, які можливо застосувати до боржника у даному виконавчому провадженні та це відповідає ст..ст.11, 49 та в особливості ст..75 Закону України «Про виконавче провадження.

Суд вважає, що існують всі підстави для визнання неправомірними рішення та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 та начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-86/10 , виданого 17.04.2012 року про зобовязання ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/2 частиною будинку по провулку Семашко 22 в м . Черкаси.

А винесена постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 19 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження підлягає до скасування та має бути відновлено провадження.

Такий висновок суду базується на тому , що до 1.10.2014 року / дата винесення постанови про закінчення виконавчого провадження / державним виконавцем було виконано рішення суду лише в частині вселення ОСОБА_1, що встановлено та визнається , як самими учасниками виконавчого провадження , так і в судовому порядку , про що вказано вище в даному рішенні суду, вказані штрафи накладені в процесі виконання виконавчого провадження ще в 2013 та 2014 роках до відновлення виконавчого провадження 14.09.2015 року , що не відповідає та суперечить п.11 ч.1 ст..49 Закону України «Про виконавче провадження» та загальним умовам виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а саме , ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» , якою визначено , що у разі , якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання / повідомлення / правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом та після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Встановлено , що після накладення на боржника ОСОБА_5 в 2013 та в 2014 роках, після цього державним виконавцем виносились постанови про закінчення виконавчого провадження :

-30.05.2014 року по п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом / скасована в судовому порядку / та 10.07.2014 року відновлено провадження /

-01.10.2014 року по п.8 ст.49 вказаного Закону / скасована в судовому порядку / та 14.09.2015 року відновлено провадження

-19.10.2015 року по п.11 ч.1 ст.49 Закону повернення виконавчого документа до суду чи іншого органа / посадової особи / , який його видав у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Таким чином , два рази в судовому порядку встановлювалось , що фактичного виконання рішення суду в повному обсязі не відбулося та підстави закінчення виконавчого провадження були різними.

В той же час , ст..75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає загальні умови / порядок / виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення : якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника / частина 2 статті / і у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо / частина 3 цієї статті / , тобто, передбачено різний порядок виконання рішень.

А тому , суд вважає, що цей порядок виконання рішень державним виконавцем не дотриманий та порушений.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт.

Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст..89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином , аналізуючи вищевказані норми права та обставини , встановлені в судовому засіданні , вбачається , що державний виконавець не вжив передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення суду своєчасно і в повному обсязі, накладення штрафу на боржника було здійснено ще в 2013 році та в 2014 році та без дотримання вимог ст..75 Закону, без встановлення терміну для перевірки стану виконання рішення, коли у разі невиконання законних вимог державного виконавця без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст..89 Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

За обставинами справи вбачається , що після накладення штрафів між ними існує великий розрив у часі, який вимірюється роками , державний виконавець не встановлював пять робочих днів з дня його накладення, як це вказано в Законі, і повторно не перевіряв стан виконання рішення , оскільки відсутні будь які дані на цей рахунок, тобто, не вчиняв дій відповідно до ч.3 ст.75 Закону.

Також, державний виконавець не вжив всіх заходів відповідно Закону України «Про виконавче провадження», необхідних для своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій відповідно до ст..11 Закону, а саме , у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішення / п.18 ч.ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» /.

Що стосується відібраного державним виконавцем письмового пояснення від боржника ОСОБА_5, то воно складено боржником фактично на власний розсуд у довільній формі і не містить пояснень та відповідей щодо конкретних перешкод у користуванні майном , як на це вказує стягувачка ОСОБА_1 та це зафіксовано самим державним виконавцем у актах від 14.09.2015 року та від 30.09.2015 року, а саме , що виявлено складені на подвірї домоволодіння шлакоблоки, шифер, скло та будівельне сміття. Між будинком та загорожею натягнуто провід, що зняв замок на курятнику, захламляє сарай, захламляє будівельним сміттям літню кухню, зняв огорожу від сусідського домоволодіння, захламляє домоволодіння та знімає штори з вікон будинку», таке відібрання письмових пояснень не узгоджується із п.16 ч.2 ст.11 Закону, що свідчить про формальне відношення до вчинення виконавчих дій.

А тому , суд вважає, що і винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.10.2015 року не базується на обєктивних обставинах справи , державним виконавцем вчинено дії про вселення ОСОБА_1 у житлове приміщення , проте рішення суду в іншій частині щодо усунення перешкод у користуванні цим майном не усунуто, та прийнято передчасне рішення про закінчення виконавчого провадження по п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Контроль за законністю виконавчого провадження , визначено у статті 83 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вказаної статті Закону, контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Частиною 2 ст. 83 Закону визначено , що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

З 07.02.2014 року на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавчий лист Придніпровського районного суду м . Черкаси від 17.04.2012 року у справі №2-86/10 про вселення ОСОБА_1, ОСОБА_4 в 1/2 частини будинку за адресою м . Черкаси , провул. Семашко,22 та зобовязання ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні вказаною 1/2 частиною будинку, проте до теперішнього часу рішення суду не виконане , неодноразово / два рази / необґрунтовано виносились постанови державного виконавця про закінчення цього виконавчого провадження , які скасовувались судами та відновлювалось провадження та в черговий раз 19.10.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» за формального відношення до вчинення виконавчих дій та без фактичного виконання рішення суду.

Суд вважає, що у відповідності до ч.2 ст. 83 Закон України «Про виконавче провадження» начальник відділу , якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, та зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Встановлено , що цього зроблено не було, що обґрунтовано тягне написання скарг в усі інстанції з боку стягувачки за виконавчим провадженням ОСОБА_1

Узагальнюючи вищенаведене , суд вважає , що за таких обставин , скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними рішення та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 та начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-86/10 , виданого 17.04.2012 року про в частині зобовязання ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/2 частиною будинку по провулку Семашко 22 в м . Черкаси.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 19 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження та відновити провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення .У разі, якщо ухвалу було проголошено у відсутність особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_9