01.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/5341/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/5341/16-ц
2/205/2599/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Мовчана О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на домоволодіння № 92 у м. Дніпропетровську по вул. Пушкіна після смерті її бабусі ОСОБА_3.

В судове засідання позивач не зявилась, натомість подала до суду письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати без своєї присутності та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача надав до суду письмову заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що спадкодавцю не належав відповідний обєкт нерухомості.

ОСОБА_2 державна нотаріальна контора явку свого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 помер 16.08.2010р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті ОСОБА_5 міського управління юстиції, актовий запис № 6090 (а.с.18).

Відповідно до відповіді № 3520, наданої КП «ДМБТІ» 07.04.2015р., станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пушкіна, 92 містяться відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння, за гр. ОСОБА_4, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20, 38).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входитьвказане домоволодіння.

Відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, єдина хто звернулась з заявою про прийняття спадщини, його дружина ОСОБА_3.

ОСОБА_3 померла 19.09.2014р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби ОСОБА_5 міського управління юстиції, актовий запис № 6717 (а.с.17).

Таким чином, враховуючи, що дружина померлого, звернулась у встановленому законом порядку до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, суд доходить висновку, що вона набула право власності на спірне домоволодіння, а відтак після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого у м. Дніпропетровську, вул. Пушкіна 92.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, її донька відмовилась від належної їй частини спадщини на користь своєї доньки ОСОБА_1

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є онукою померлої (а.с.9-15).

Згідно з ч.1 ст.1265 ЦК України у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач прийняла спадщину після померлої бабусі, оскільки 24.12.2014р. у передбачені ЦК України строки звернулась до Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3

Суд зазначає, що інших заяв про прийняття спадщини або відмови від її прийняття, спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_3Ф не містить.

За таких обставин, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем пятої черги за законом, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку після смерті своєї бабусі ОСОБА_3

Водночас, постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 09.04.2015р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту його прав як спадкоємця шляхом визнання права власності на домоволодіння розташоване у м. Дніпропетровська по вул. Пушкіна, буд. 92.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.328, 392, 1223, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_8 Олегівни до ОСОБА_5 міської ради, третя особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) право власності на домоволодіння, розташоване у м. Дніпропетровську, вул. Пушкіна, буд. 92, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 19.09.2014р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_9