У х в а л а

іменем україни

8 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Леванчука А.О., СитнікО.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про стягнення заборгованості по заробітній платі, недорахованих відпускних, грошової винагороди, індексації невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, в якому, з уточненнями, просила стягнути з відповідача на її користь: заборгованість по заробітній платі, що утворилась станом на 30 листопада 2014 року внаслідок невиплати надбавки до посадового окладу в розмірі 50 % за складність і напруженість в роботі в сумі 10 448,90 грн; недораховані відпускні за 2012-2013 рік у сумі 5 107,21 грн; грошову винагороду за 2013 рік в сумі 1 227,50 грн; індексацію невиплаченої заробітної плати за період з 01червня 2013 року по 30 червня 2015 року в сумі 8 675,63 грн; моральну шкоду в сумі 25 459,24 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 04 вересня 2008 року вона перебуває на посаді 0,5 ставки професора кафедри економічної теорії. Відповідачем безпідставно, без попередження, в односторонньому порядку зупинено виплату їй 50 % надбавки за складність та напруженість. Рішенням Оболонського суду м. Києва з відповідача на користь позивача стягнуто зазначену надбавку та індексацію зарплати за період до червня 2013 року. З 01 червня 2013 року відповідач продовжує невиплату 50 % надбавки, в наслідок чого утворилась заборгованість у період з 01 червня 2013 року по 31 грудня 2013 року в розмірі 3 817,27 грн, з 01 січня 2014 року по 30 листопада 2014 року в розмірі 6 631,63 грн. Крім того, вважає, що відповідач повинен сплатити їй посадовий оклад за 2013 рік в розмірі 1 227,50 грн відповідно до положень ст. 57 Закону України «Про освіту» за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків, повного виконання навчального навантаження. Також, рішенням Оболонського районного суду м. Києва на користь позивача стягнуто 30 755,45 грн за 2009 - 2012 роки і до 31 травня 2013 року, однак не здійснено перерахунок відпустки за 2013-2014 рік. Відповідно до розрахунку Приватного підприємства аудиторської фірми «Звягель-аудит» позивач просить стягнути індексацію не виплаченої заробітної плати. Позивач зазначає, що діями відповідача, якими порушено її трудові права їй завдано моральну шкоду, яка полягає у втраті можливості отримувати заробітну плату та спроможність відновити свої фізичні сили. Розмір моральної шкоди позивач оцінила в розмірі суми заборгованості по заробітній платі та суми індексації.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки наказом Українського державного університету економіки і фінансів від 01 лютого 2013 року № 7 «Про зняття надбавок з працівників університету» ОСОБА_4 знято надбавку в розмірі 50 % за складність, напруженість у роботі з від 01 лютого 2013 року та даний наказ не оскаржувався. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на її користь недорахованих відпускних за 2012-2013 рік в сумі 5 107,21 грн, оскільки позивачкою розмір вказаної суми не доведений. Також, позивач помилково вважає, що відповідачем їй недоплачена грошова винагорода в розмірі 1 227,50 грн, частину якої в розмірі 200 грн вона отримала в грудні 2013 року, оскільки з розрахункового листка за грудень 2013 року вбачається, що 200 грн це разова премія.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада «професор», яку до звільнення і займала ОСОБА_4 віднесено саме до посад науково-педагогічних працівників.

Крім того, позовні вимоги про стягнення індексації та моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.О. Дьоміна
А.О. Леванчук О.М. Ситнік