АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №648/1446/16-ц Головуючий в І інстанції Сокирко Л.М.
Номер провадження №22-ц/791/1809/16 Доповідач: Лісова Г.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
Секретар -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, що діє в інтересах ОСОБА_6,на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 30 травня 2016 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних

В С Т А Н О В И Л А:

2.03.2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7 про стягнення процентів і відшкодування інфляційних збитків завданих невиконанням рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 15.07.2015 року, яким стягнено з ОСОБА_7 на його користь 69425,98 грн., з яких 62183, 50 коп. грошової компенсації за частку в спільному майні, 1501,85 грн. та 1468,80 грн. витрат, повязаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи. 24.08.2014 року рішення суду набрало законної сили, проте відповідачка ухиляється від виконання покладеного на неї рішенням суду обовязку по сплаті присуджених грошових коштів, а тому повинна нести відповідальність передбачену ст.625 ЦК України.

Оскільки відповідачка ухиляється від належного виконання судового рішення, позивач просив з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з ОСОБА_7 на його користь 42672,88 грн., з яких 39223,23 грн. нарахована сума інфляції за період з 21.08.2014 року по 31.03.2016 року, 3449,65 грн. - 3 % річних від простроченої суми за період з 21.08.2014 року по 12.05. 2016 року.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 30 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній, просить рішення суду скасувати як незаконне.

Представник відповідачки ОСОБА_8 у поданому до апеляційного суду письмовому клопотанні апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 15 липня 2013 року з ОСОБА_7 стягнено на користь ОСОБА_6 62183,50 грн. грошової компенсації за частку у спільному майні, 3120,65 грн. (1501,85+1468,80+150) витрат, повязаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи, 3500 грн. витрат на правову допомогу, 621,83 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 21 серпня 2014 року було прийнято відмову ОСОБА_6 від апеляційної скарги на рішення Білозерського районного суду від 15 липня 2013 року і апеляційне провадження в цій справі закрито. Рішення набрало законної сили.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Білозерського РУЮ Херсонської області від 13.10.2014 року відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчих листів виданих Білозерським районним судом 24.09.2014 року №648/4935/13-ц про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 7142,48 грн. понесених ним судових витрат та №648/4935/13-ц про стягнення 62183,50 грн. грошової компенсації.

Посилаючись на невиконання відповідачкою грошового зобовязання, що виникло на підставі судового рішення про стягнення з ОСОБА_7 на його користь компенсації в розмірі 62183,50 грн. та судових витрат, позивач просив стягнути на його користь інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1ст.509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Як передбачено ч.2 ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини пятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобовязання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Судові рішення можуть бути підставою виникнення цивільних прав і обовязків у звязку із договірними та недоговірними зобовязаннями, а тому не будь-яке рішення ухвалене у справі про стягнення грошових коштів свідчить про виникнення грошового зобовязання, оскільки судове рішення будучи актом правосуддя підтверджує наявність або відсутність цивільних відносин, їх зміну або припинення. Між тим ст.625 ЦК України передбачає відповідальність саме за порушення грошового зобовязання, яке уже існувало між сторонами до ухвалення рішення суду та виконання якого прострочено боржником.

Таким чином частина пята ст.11 ЦК України, в якій передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України до не зобовязальних правовідносин, оскільки з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, вони виникають з актів цивільного законодавства, як зазначено в ст.11 ЦК.

Саме така правова позиція, яка заслуговує на увагу, викладена у постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року №6-2759цс15, від 2 березня 2016 року №6-2491цс15.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 15 липня 2013 року стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 62183 грн.50 коп. грошової компенсації за належному йому частку після смерті батька у спадковому майні житловому будинку, що знаходиться по вул. Стадіонна,9 в селі Чорнобаївка, Білозерського району, так як реальний поділ будинку технічно неможливий, від визначення порядку користування житловим будинком ОСОБА_6 відмовився. Цим же рішенням стягнено також на користь ОСОБА_6 3120 грн.65 коп. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, 3500 грн. витрат на правову допомогу та 621 грн.83 коп. витрат по сплаті судового збору.

13 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до ВДВС Білозерського РУЮ про примусове виконання виконавчих листів виданих Білозерським районним судом Херсонської області 24.09.2014 року №648/4935/13-ц про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 7142,48 грн. понесених ним судових витрат та №648/4935/13-ц про стягнення 62183,50 грн. грошової компенсації, що підтверджується постанова про відкриття виконавчих проваджень від 13 жовтня 2014 року(а.с.34,35).

На виконання рішення суду відповідачкою сплачуються кошти, що вбачається з долучених до матеріалів справи квитанцій(а.с.22-30). Заборгованість по виконавчих листах №648/4935/13-ц станом на 4.04.2016 року становить 5841,18 грн. та 59877,12 грн. згідно листа ВДВС Білозерського РУЮ №4460 від 4.04.2016 року (а.с.36). Державним виконавцем також накладено арешт на житловий будинок розташований в селі Чорнобаївка по вул. Стадіонна,9 на виконання рішення суду.

Відповідачка ОСОБА_7 є інвалідом другої групи загального захворювання, проживає в спадковому будинку.

Позивач посилаючись на ухилення відповідачки від виконання своїх обовязків за судовим рішенням, яке залишається невиконаним на час звернення до суду з позовом, просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь на підставі ст.625 ЦК України три проценти річних від прострочених сум та завдані інфляційні збитки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що рішення суду від 15 липня 2013 року ухвалене не за зобовязальними правовідносинами сторін, а тому стаття 625 ЦК не може застосовуватися в даному випадку з огляду на частину пяту ст.11 ЦК України.

Необхідною умовою виникнення цивільних прав та обовязків на підставі рішення суду відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України є встановлення такої можливості в актах цивільного законодавства.

Правовідносини, які виникли з приводу виконання судового рішення, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

Оскільки при вирішенні зазначеного спору суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин і в залежності від встановлених обставин справи та вимог закону вирішив спір по суті, апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, що діє в інтересах ОСОБА_6,відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Г.Є. Лісова

Судді:

ОСОБА_3

ОСОБА_2