АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Шкоріної О.І., Стрижеуса А.М., при секретарях П'ятничук В.Г., Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволені: стягнуто з ОСОБА_4 на його користь 373560грн як еквівалент 15000 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3736,50грн, а всього 377386,50грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2013 позивач передав ОСОБА_4 15000 доларів США за продаж належного їй на праві власності гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК «№6» по вул. Росошанській,4 у м. Києві, на підтвердження чого відповідач видала йому розписку. В цей же день відповідач видала позивачу деякі з правовстановлюючих документів на гараж, а для оформлення інших необхідних для укладення договору купівлі-продажу гаражного боксу документів видала йому довіреність, проте, строк дії довіреності сплив.

Виходячи з того, що факт отримання грошових коштів відповідачем не спростований належними і допустимими доказами, а розписка, видана на підтвердження факту передачі коштів за продаж гаражного боксу не підтверджує факт укладення сторонами договору його купівлі-продажу, - суд першої інстанції вважав, що гроші за продаж гаража були передані його власнику ОСОБА_4, проте, договір купівлі-продажу укладений не був, майно позивачу не передавалось, у зв'язку з чим дійшов висновку про законність і обгрунтованість вимог позивача про стягнення безпідставно отриманих відповідачем коштів та задовольнив їх у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній доводів. Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі немає з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є повернення безпідставно набутого майна (коштів).

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня (постанова Верховного Суду України у справі №Начало формы

6-2978цс15від 23.03.2016).

Конец формы

У даній справі грошові кошти за продаж гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК «№6» по вул. Росошанській,4 у м. Києві передані позивачем власнику цього майна - відповідачу по справі, цей факт підтверджений розпискою, написаною 22.07.2013 власноручно ОСОБА_4 і у встановленому законом порядку належними і допустимими доказами не спростований.

Разом з тим, судом установлено, що договірних правовідносин щодо купівлі-продажу гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК «№6» по вул. Росошанській,4 у м. Києві між сторонами не виникло, адже договір купівлі-продажу цього майна після написання розписки не укладено. Відповідач та його представник цього факту не заперечували, будь-яких доказів на його спростування не надали.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про безпідставність набуття ОСОБА_4 переданих їй позивачем коштів за продаж гаражного боксу, у зв'язку чим законним і обгрунтованим є рішення суду першої інстанції про їх повернення позивачу шляхом стягнення з відповідача.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог і заперечень, підтверджених наявними у матеріалах справи та досліджених судом доказами, і, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обгрунтоване рішення. Висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, ні доводами апеляційної скарги, ні новими доказами (допит свідка - батька відповідача, у присутності якого було написано розписку 22.07.2013), дослідженими апеляційним судом, не спростовані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна