Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 та комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла», про зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, та КП «Міське агентство з приватизації житла», та після збільшення вимог просив зобовязати відповідачів надати йому оригінал свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1, виданого управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів відповідно до розпорядження від 26 серпня 1997 року за номером ІООІ29, зареєстроване та записане в реєстраційну книгу за №16-4234, оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, та стягнути моральну шкоду у розмірі 30000 грн. в рівних частинах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником квартири разом з третіми особами та відповідачами, він бажає скористатися своїм правом та реалізувати належну йому частину, однак ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перешкоджають йому в цьому утримуючи у себе оригінал правовстановлюючого документу та технічного паспорту, які необхідні для оформлення угоди. При цьому позивач також вказував на те, що на час приватизації квартири він не досяг 18 років і не отримував свідоцтва про право власності, на його звернення відповідачі не реагують, і на даний час від установи, яка видавала свідоцтво він не може отримати його. Оскільки своїми діями по відмові надати оригінали документів відповідачі перешкоджають позивачу в реалізації права власності, чим завдають моральної шкоди, просив стягнути її у розмірі 30000 грн..

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнали вимоги, вказуючи на те, що вони проживають за іншою адресою, позивач не звертався до них з таким проханням, лише від ОСОБА_4 стало їм відомо, що позивач хоче отримати документи. ОСОБА_2 підтвердив, що під час приватизації квартири було видано свідоцтво про право власності лише в одному екземплярі, тому він згоден представити до нотаріуса цей документ в тому числі і технічний паспорт, але не на руки позивачу. ОСОБА_3 також підтвердила доводи відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_8 заперечували проти вимог ОСОБА_1, при цьому відповідачка підтвердила отримання нею від позивача письмової вимоги, оскільки вона зі своєю сімєю проживає в квартирі. Вона повідомила ОСОБА_2 про прохання ОСОБА_1, однак також буде згодна надати позивачу документи при оформленні угоди, тобто в її присутності.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6М та КП «Міське агентство з приватизації житла» не зявилися, повідомлені про розгляд справи, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як було встановлено судом, 26 серпня 1997 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, яка після укладення шлюбу 29 жовтня 2005 року змінила прізвище на «Скіднова», ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приватизували в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1, в підтвердження чого управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів, відповідно до розпорядження від 26 серпня 1997 року за номером ІООІ29, було видано свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване та записане в реєстраційну книгу за №16-4234.

23 листопада 2015 року позивач через адвоката звернувся з проханням до КП «Міське агентство з приватизації житла» про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло та отримав відповідь, що дублікат видається при згоді інших співвласників у випадку крадіжки, втрати або зіпсування оригіналів.

07 грудня 2015 року позивач направив відповідачам пропозицію про надання свідоцтва для представлення його до нотаріуса для реалізації права власності та укладення угоди.

Дане звернення 11 грудня 2015 року отримала відповідач ОСОБА_4 та повідомила інших співвласників про прохання позивача.

Нормами ч.1 ст.317 ЦПК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з вимогами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст.361 ЦК України ).

Нормами ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

На час розгляду справи відповідачі не передавали позивачу оригіналів вказаних документів, що вказує на наявність спору.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, наявність виданого лише одного екземпляру свідоцтва та технічного паспорту, враховуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що діями відповідачів порушуються права позивача, тому необхідно зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру для реалізації права на розпорядження частиною майна.

Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди необхідно зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів моральної шкоди взагалі не підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження її завдання не було представлено належних та допустимих доказів.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу, так як можливість вирішення судом такого питання відповідно до ст.84 ЦПК України повязана з підтвердженням понесених витрат, а належних доказів про сплату позивачем представнику ОСОБА_7 не надано.

Оскільки позов судом задоволено частково, згідно з вимогами ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 487,20 грн. в рівних частинах.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надати ОСОБА_1 оригінал свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1, виданого управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів відповідно до розпорядження від 26 серпня 1997 року за номером ІООІ29, зареєстроване та записане в реєстраційну книгу за №16-4234, а також оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн. в рівних частинах.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: