Справа № 496/1463/15-ц
Провадження № 4-с/496/22/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, уточнивши яку (т. 1 а.с. 21-22, 37-39, 53-56, 107-110, т. 2 а.с. 91), просить визнати дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 неправомірними, визнати порушення державним виконавцем порядку накладення арешту на її майно, зобовязати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 скасувати постанови від 11.08.2015 року та від 14.08.2015 року, зобовязати державного виконавця постанову від 11.08.2015 року надіслати ОСОБА_3, як співвласниці нерухомого майна за адресою: пров. Пастера, 6 с. Нерубайське Біляївського району Одеської області на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року, визнати здійснення державним виконавцем Олефір С.В. неправомірних дій і порушення ним ст.ст. 55, 56, 220, 22, 123, 124, 125, 373 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» за ст.ст. 6, 11, 31, 191, 364 КК України, ст.ст. 20, 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян».

Свої вимоги мотивує тим, що 07.08.2015 року відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48351492, яку вона отримала 15.08.2015 року. 21.08.2015 року головному державному виконавцю Олефіру С.В. нею було надіслано три заяви з додатком, відповіді на які вона не отримала. Вказує на те, що 22.08.2015 року мав бути закінчений строк для самостійного виконання постанови, але вже 11.08.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При цьому, останнім не було здійснено перевірку майна боржника, що знаходиться за адресою: пров. Пастера, 6 с. Нерубайське Біляївського району Одеської області та його власників, оскільки ? частина житлового будинку, на яку також накладено арешт, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 Крім того, зазначена постанова не була надіслана їй для ознайомлення, у звязку з чим вона була позбавлена оскаржити її у встановленому законом порядку. 14.08.2015 року відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про стягнення з неї виконавчого збору, яка також не була їй надіслана, що порушує її права, у звязку з чим вона звернулася до суду зі скаргою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 наполягала на задоволенні скарги і пояснила, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 07.08.2015 року, яку вона отримала 15.08.2015 року, при цьому арешт було накладено вже 11.08.2015 року, а виконавчий збір стягнуто 14.08.2015 року, тобто до отримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження. Вважає, що її права порушені, у звязку з чим вона звернулася до суду зі скаргою.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 у судовому засіданні подав заперечення на скаргу і просив відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у запереченні.

Вислухавши пояснення заявника, державного виконавця, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, Біляївським районним судом Одеської області 31.07.2015 року був виданий виконавчий лист № 496/1463/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 46010,35 грн.

Вказаний виконавчий лист був предявлений до виконання і 07.08.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження (т. 1 а.с. 23) та надано семиденний строк для самостійного виконання рішення суду.

Зазначена постанова державним виконавцем була надіслана ОСОБА_1 для виконання 07.08.2015 року рекомендованим листом і отримана нею 15.08.2015 року, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у поштовому повідомленні (т. 1 а.с. 89).

Таким чином, ОСОБА_1 була позбавлена можливості виконати самостійно у семиденний строк зазначений виконавчий документ.

11.08.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, за адресою: пров. Пастера, 6 с. Нерубайське Біляївського району Одеської області (т. 1 а.с. 77).

Арешт був накладений на підставі Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців № 107390996 від 11.08.2015 року, відповідно до якої житловий будинок, розташований за адресою: пров. Пастера, 6 с. Нерубайське Біляївського району Одеської області належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (т. 1 а.с. 147-148).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року за ОСОБА_3 визнано право власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: пров. Пастера, 6 с. Нерубайське Біляївського району Одеської області (т. 1 а.с. 6-8). Вказане рішення набрало чинності.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до частини 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови), рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 2 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як визначено у частині 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно частини 1 статті 31 Закону «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як визначено частиною 1 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості виконати самостійно рішення суду у семиденний строк, починаючи з 07.08.2015 року, оскільки отримала постанову про відкриття виконавчого провадження лише 15.08.2015 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що власником ? частини житлового будинку по пров. Пастера, 6 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області є ОСОБА_3, яка, як пояснила ОСОБА_1, позбавлена можливості зареєструвати право власності у звязку з винесеною постановою про накладення арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що державним виконавцем не було дотримано вимог вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга підлягає задоволенню в частині зобовязання державного виконавця скасувати постанову від 11 серпня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову від 14 серпня 2015 року про стягнення виконавчого збору.

В частині визнання здійснення державним виконавцем Олефір С.В. неправомірних дій і порушення ним ст.ст. 55, 56, 220, 22, 123, 124, 125, 373 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» за ст.ст. 6, 11, 31, 191, 364 КК України, ст.ст. 20, 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» скарга задоволенню не підлягає за безпідставністю і необґрунтованістю. Крім того, вирішення питання про наявність в діях державного виконавця складу будь-якого злочину, як зазначила ОСОБА_1, в рамках розгляду скарги в порядку ст. 383 ЦПК України знаходиться не в компетенції суду.

Керуючись ст.ст. 386-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов»язати головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 скасувати постанову від 11 серпня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та постанову від 14 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4601,04 грн., постановлених в рамках виконавчого провадження ВП № 48351492 з виконання виконавчого листа № 496/1463/15-ц, виданого Біляївським районним судом Одеської області 31.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 46010,35 грн.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_5