Справа №461/7718/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління національної поліції у Львівській області про звільнення майна з-під арешту,-

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами звільнити з-під арешту, та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій щодо належного йому на праві власності автомобіля НОМЕР_1, модель 8.224, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2, накладеної постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції ОСОБА_2, від 23.05.2011 року в кримінальній справі №181-0311. Крім того, просить зобовязати Регіональний сервісний центру у Львівській області зняти арешт та заборону на проведення реєстраційних операцій вказаного транспортного засобу.

Свої вимоги мотивує тим, що зазначений транспортний засіб знаходяться під заборонами на проведення реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку в органах поліції, накладеними постановою старшого слідчого СВ Прокуратури в Львівській області Сапуцького Р.Я. від 23.05.2011 року по кримінальній справі 181-0311. Позивач не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, чи потерпілого у вказаній кримінальній справі, а належний йому транспортний засіб не був визнаний речовим доказом у справі. Позивач вважає, що наявність заборони порушує права власника, а тому просить суд зняти арешт з автомобіля.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просить їх задовольнити; надав пояснення аналогічні, викладені у фабулі позовної заяви.

Представник відповідача - Регіонального сервісного центру у Львівській області проти позову заперечив; зокрема, вказує на те, що позовні вимоги обґрунтував свою позицію тим, що слідчим відділом прокуратури Львівської області розслідувалась кримінальна справа №181-0311 за фактом зловживання владою та перевищенням службовим становищем посадовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, а також за фактом підроблення та використання невстановленими особами документів, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365, ч.ч.1. 3 ст. 358 КК України. У ході розслідування даної кримінальної справи накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів, в тому числі і належного позивачу. В подальшому, з вказаної кримінальної справи виділено матеріали щодо фактів підробки квитанцій про сплату фізичними особами податку з власників транспортних засобів, на яких проводилась первина реєстрація, та незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, які скеровані в СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. Враховуючи наведене, просить суд в задоволені позовних вимог відмовити

Представники відповідачів - Управління ОСОБА_3 України у Львівській області, ГУ НП у Львівській області в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі рішення.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи представника позивача та надані докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що з ОСОБА_1 являється власником автомобіля НОМЕР_3, модель 8.224, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2.

Під час здійснення продажу вказаного автомобіля, представником позивача було зясовано, що постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 23.05.2011 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація) автомобіля НОМЕР_3, модель 8.224, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 належного на праві приватної власності ОСОБА_1 в ході розслідування кримінальної справи № 181-0311 порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.364ч.3, ст.365 ч.1 КК України та фактом підроблення документів та їх використання невстановленими особами за ознаками злочинів передбачених ст. 358 ч.ч.1,3 КК України.

У даній кримінальній справі вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2013 року, який набрав законної сили, службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області визнано винними у скоєнні злочинів та притягнуто до кримінальної відповідальності, а тому на даний час не має будь-яких законних підстав для обмеження права власності в частині вільного розпорядження своїм майном, тобто автомобілем НОМЕР_3, модель 8.224, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1

Позивач не є підозрюваним чи обвинуваченим у даній кримінальній справі, відтак, накладення заборони на належний йому транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на вище вказаний автомобіль набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Нормами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.

В даному випадку в діях позивача не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля; майно придбано у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вище вказаного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі, тобто, автомобіль НОМЕР_3, модель 8.224, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2, позивачем у власність набуто правомірно.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України.

Приписами ч.1 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Доводи суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини».

Що стосується позовних вимог про зобовязання Регіональний сервісний центр у Львівській області зняти арешт та заборону на проведення реєстраційних операцій автомобіля НОМЕР_4, модель 8.224, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2, то у задоволенні таких слід відмовити, оскільки відповідач не вправі самостійно приймати рішення щодо скасування накладених слідчими органами обмежень.

Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції України, норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 15,16, 316,317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Звільнити з під - арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій ( реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) автомобіля НОМЕР_5 модель 8.224 білого кольору номер кузова НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1, накладену на вказаний автомобіль постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції ОСОБА_2, від 23.05.2011 року в кримінальній справі № 181-0311.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.Р.Волоско.