Справа № 520/1595/16-ц
Провадження № 2/520/2109/16
16 березня 2016 року
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Прохорова П.А.,
при секретарі Цвігун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частину домоволодіння за адресою: м. Одеса, пр-т Свободи, 9, яке складається із приміщень будинку літ. «А»: 1-коридор площею 6,6 кв.м., 2-кухня площею 7,6 кв.м., 3-житлова площею 18,7 кв.м., 4-житлова площею 9,8 кв.м., загальною площею приміщень 42,7в.м., житловою площею 28,5 кв.м., та сараю літ. «Е», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 22 серпня 2012року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є донькою ОСОБА_3, померлого 22 серпня 2012року.
Після його смерті, як вказує позивачка, відкрилась спадщина у вигляді 1/5 частини домоволодіння за адресою: м. Одеса, пр-т Свободи, 9, яка належала її батькові на підставі рішення Київського районного м. Одеси від 14.06.2005року, яке, у подальшому, було доповнено додатковим рішенням Київського районного м. Одеси від 03.11.2008року.
Позивачка зазначає, що крім неї, на спадщину батька претендувала сестра її батька ОСОБА_2, однак з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась.
Позивачка вказує, що вона звернулася до Третьої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у наданих документах є розбіжності та незрозуміло, , у зв'язку з чим позивачка була вимушена звернутися до суду.
У судове засідання 16.03.2016року позивачка не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його та позивачкою відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка - ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 16.03.2016року не зявилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, а також надала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій відмовилась від прийняття спадщини після смерті рідного брата ОСОБА_3.
Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні позивачка є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (російською мовою прізвища зазначені «Габрилевич»), про що свідчить копія свідоцтва про народження серія І-АГ №626960 від 23.08.1969року.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2005року по справі №2-4985/2005, яке набрало законної сили 15.07.2005року, було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 17 грудня 1993року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ковгоспом ім. Карла Лібкнехта (на даний час правонаступником є сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Ніва»). Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Зазначене рішення було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 10.08.2005року на праві приватної власності за ОСОБА_3 номер запису: 2799 в книзі: 77доп-169.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2008року, яке набрало законної сили 14.11.2008року, було доповнено рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2005року по справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Ніва» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2, яка складає 1/5 частину житлового будинку №9.

22 серпня 2012 року помер батько позивачки ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_4 міського управління юстиції, актовий запис №8170 від 23 серпня 2012року.

Після його смерті, 30.03.2013року позивачка звернулася до Третьої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія її заяви.

Постановою від 21 жовтня 2013року про відмову у вчиненні нотаріальної дії Третя Одеська державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3, оскільки в наданих документах є розбіжності та неясно, яке саме нерухоме майно (частина домоволодіння або квартира) належала померлому 22 серпня 2012року ОСОБА_3, тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості.

На виконання вимог ухвали суду Третя Одеська державна нотаріальна контора надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, померлого 22 серпня 2012року, зі змісту якої вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_6, відповідачка - ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги за законом, оскільки є рідною сестрою померлого ОСОБА_3, однак з заявою про прийняття спадщини після смерті брата - ОСОБА_3, померлого 22 серпня 2012року, не зверталася.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_2 надіслала на адресу суду нотаріально посвідчену заяву, в якій вказала, що їй відомо, що вона є спадкоємцем після смерті брата - ОСОБА_3, померлого 22 серпня 2012року. Повідомила, що усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, вона відмовляється від прийняття спадщини після смерті рідного брата - ОСОБА_3.

Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 22 серпня 2012року, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини, є його донька позивачка ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 фактично спадщину прийняла, оскільки проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем ОСОБА_3, а також прийняла її шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

При викладених обставинах, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/5 частину домоволодіння за адресою: м. Одеса, пр-т Свободи, 9, яке складається із приміщень будинку літ. «А»: 1-коридор площею 6,6 кв.м., 2-кухня площею 7,6 кв.м., 3-житлова площею 18,7 кв.м., 4-житлова площею 9,8 кв.м., загальною площею приміщень 42,7в.м., житловою площею 28,5 кв.м., та сараю літ. «Е», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 22 серпня 2012року.

При цьому суд враховує, що додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2008року, яким було доповнено рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2005року та визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2, яка складає 1/5 частину житлового будинку №9, не було зареєстроване у відповідних органах реєстрації нерухомого майна, оскільки ОСОБА_3 помер, що призвело до неможливості оформити прийняття спадщини та зареєструвати право власності за позивачкою, а іншим шляхом окрім звернення до суду захистити права ОСОБА_6 неможливо.

Отже, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (20 травня 1969рок народження, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/5 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: місто Одеса, проспект Свободи, 9, та складається із приміщень будинку літ. «А»: 1-коридор площею 6,6 кв.м., 2-кухня площею 7,6 кв.м., 3-житлова площею 18,7 кв.м., 4-житлова площею 9,8 кв.м., загальною площею приміщень 42,7в.м., житловою площею 28,5 кв.м., та сараю літ. «Е», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 22 серпня 2012року.

Рішення суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на 1/5 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: місто Одеса, проспект Свободи, 9, згідно вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Суддя П. А. Прохоров