Провадження № 2-2767/16
Справа 760/2948/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

при секретарі - Беро В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2016 р. звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 р. і до досягнення ним двадцяти трьох років за умови, що син буде продовжувати навчання. Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 14.02.1987 р., який розірвано 16.09.2003 р.

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утриманні. Рішенням Васильківського районного суду Київської області стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

01.08.2015 року їхнього сина ОСОБА_3 зараховано на денну форму навчання до Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка, де він і навчається та потребує матеріальної допомоги.

Після досягнення сином повноліття відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати.

Оскільки батько сина відмовляється добровільно приймати участь у його подальшому матеріальному утриманні на час навчання, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та на не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків в добровільному порядку, і відсутність у позивача достатньої матеріальної можливості для оплати усіх потреб повнолітнього сина, що продовжує навчання, в належному об'ємі.

18.04.2016 р. третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 р. і до досягнення ним двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання, посилаючись на те, що він навчається в Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка, та потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_1, яка є його матір'ю, не в змозі самостійно надавати матеріальну допомогу, а йому у зв'язку з тим, що він навчається необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Ці обставини й зумовило необхідність звернення до суду про стягнення аліментів.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2015 року прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до спільного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В судовому засіданні третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 та повнолітнього сина ОСОБА_3 заперечував, посилаючись на те, що в нього відсутня можливість сплачувати аліменти на користь позивача, оскільки він ніде не працює, отримує пенсію, хворіє, потребує постійного лікування, а також має на утриманні дружину, яка ніде не працює. Його матеріальне становище є скрутним. Крім того, він сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Зазначив, що його син на даний час дійсно навчається на денній формі навчання у Військовому інституті Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка і знаходиться на повному державному забезпеченні, крім того, отримує стипендію.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи‚ прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та часткове задоволення позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з таких підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям. У шлюбі перебували з 14.02.1987 р., який розірвано 16.09.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданим 04.12.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час навчається у Військовому інституті Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка на денній формі навчання, що підтверджується витягом з наказу ректора Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка №2290-33 від 01.08.2015 р.

Згідно довідки №282 від 29.03.2016 р., виданої Військовим інститутом Київського національного уніерситету ім. Т. Шевченка, вбачається, що ОСОБА_3 в 2015р. поступив до Війського інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка та по теперішній час є курсантом 1 курсу денної форми навчання. Знаходиться на повному державному забезпеченні. Термін навчання з 01.08.2015 р. по серпень 2019 р.

Як було з'ясовано в ході судового розгляду справи, батько ОСОБА_2 добровільно матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 не надає, отримує військову пенсію, має хворобливий стан здоров'я. Даний факт підтверджують довідки, надані відповідачем.

На час розгляду справи, інших відомостей, щодо матеріального стану відповідача, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, суду не було надано. Крім того, відповідачем у справі було зазначено, що на теперішній час на його утриманні перебувають і інші особи, а саме: його дружина, з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі, та яка ніде не працює.

Частиною 1 статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина сторін, судом враховані наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище сина, який знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_1, й продовжує навчання; перебуває на повному державному забезпеченні; потреба сина у матеріальній допомозі; наявність у батька можливості надавати таку допомогу.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, якщо платник аліментів працює, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не працює, проте отримує військову пенсію, що документально підтверджено, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України аліменти необхідно стягувати у частці.

Приймаючи до уваги, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 року, продовжує навчання, що не оспорюється відповідачем в судовому засіданні, враховуючи відсутність доходів у нього самого, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, а також враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги чим фактично ухиляється від надання допомоги своєму повнолітньому сину, оскільки не має на утриманні непрацездатних чи неповнолітніх осіб, що і не заперечувалось ним самим під час судового розгляду, інших обставин, що мають істотне значення, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків по відношенню до своїх дітей, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини від його заробітку (доходу), щомісяця, на період навчання сина.

Суд вважає, що визначена частка аліментів є прийнятною як для стягувача, так й платника аліментів.

З цих підстав позов третьої особи з самостійними вимогами до відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, слід відмовити за безпідставністю, оскільки повнолітній син ОСОБА_3, який продовжує навчання, самостійно згідно ч. 3 ст. 199 СК України пред'явив вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,2 грн.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 -215, 223, 294, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовити.

Позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 р. та до ІНФОРМАЦІЯ_4Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551.2 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Суддя Кушнір С.І.