УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Бартащук Л.П.

при секретарі Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява від ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08.05.2015 року по справі № 1567/14 про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 2 363 745,11 грн., третейського збору у розмірі 24 037,45 грн. та судового збору відповідно до ст. 88 ЦПКУ у розмірі 243,60 грн.

Представник заявника в судове засідання не з'явилась, проте, направила на адресу суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглядати заяву у її відсутність.

Відповідачі по третейській справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, проте, неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, згідно зі ст. 389-9 ЦПК України, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне.

08.05.2015 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків ухвалив рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 2 363 745,11 грн. та третейський збір 24 037,11 грн.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконується зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні.

Відомостей про добровільне виконання рішення третейського суду матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Оскільки Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків, який зареєстрований та здійснює розгляд справ за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 15, то компетентним судом щодо виконання рішення є Дніпровський районний суд м. Києва.

Згідно зі ст. 389-9 ЦПК України заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п'ятнадцяти днів з дня її надходження до суду в судовому засіданні з викликом сторін.

При розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 389-10 цього Кодексу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2015 року задоволено заяву ОСОБА_1, інші учасники третейського розгляду - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду, скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08.05.2015 року по справі №1567/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 63-66).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2016 року частково задоволено апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрсоцбанк» та скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2015 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08.05.2015 року в третейській справі № 1567/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту та третейського збору, та відмовлено ОСОБА_1 у задоволені заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08.05.2015 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором та третейського збору (а.с. 67-70).

Згідно наданих суду доказів, встановлено, що 24.07.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П.

Згідно з п.п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2 Договору, Банк зобов'язався надати ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 99 000,00 доларів США, із сплатою 13,5 % річних та зі щомісячним погашенням заборгованості рівними частинами по 825,00 доларів США до 10 числа кожного місяця.

11.04.2008 року між Банком та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода №1 до договору кредиту, якою було збільшено максимальний ліміт заборгованості до 121 975,00 доларів США, процентну ставку підвищено до 13,8 % річних та змінили графік погашення кредиту.

01.10.2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредиту, якою збільшили максимальний ліміт заборгованості до 150 000,00 доларів США та змінили графік погашення кредиту.

06.07.2009 року між Банком та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода №3 до договору кредиту, якою було збільшено максимальний ліміт заборгованості до 160 950,86 доларів США, процентну ставку підвищено до 15 % річних, продовжено строк кредиту до 23.07.2022 року та встановлено графік зниження максимального ліміту заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» передбачає, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При ухваленні постанов Верховного Суду України у справах № 6-856цс15 від 02.09.2015р., № 6-2074 від 04.11.2015р. Верховний Суд України виклав правові позиції про непідвідомчість спорів третейському суду після внесення зазначених змін до Закону, зазначивши, зокрема, й те, що :

«Суди, розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів.

Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча»;

«Положення пункту14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів не поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач».

Враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду України, а також ухвалу Дніпровського суду м. Києва від 09.12.2015 року, яка набрала законної сили в частині скасування рішення третейського суду щодо ОСОБА_1, заявнику слід відмовити у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1.

Як убачається з матеріалів справи, 01.10.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»), ОСОБА_1, як позичальником, та ОСОБА_2, як поручителем, було укладено договір поруки № 02-23-Ф070567П-1624.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (штрафу, пені), у розмірі та в порядку, передбачених Договором відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П від 24.07.2007 року, з урахуванням додаткової угоди №1 від 14.04.2008 року та додаткової угоди №2 від 01.10.2008 року, укладеного між сторонами.

Враховуючи те, що поручитель ОСОБА_2 не є споживачем банківських послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а також взявши до уваги обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, - ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2016 року, наявні правові підстави для задоволення заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 389-10, 389-11 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08.05.2015 року по справі № 1567/15 про стягнення з поручителя - ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №Ф070567П від 24.07.2007 року в розмірі 2 363 745,11 грн., заборгованості по договору кредиту, 24 037,45 грн. третейського збору та судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, в розмірі 243,60 грн., а всього стягнути 2 388 023,16 грн..

Копію ухвали не пізніше 5 днів з дня проголошення ухвали направити сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя