АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Чех Н.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, та Будниченка Олега Валерійовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором № 28806С134 від 19 жовтня 2006 року у сумі 1 556 187,52 швейцарських франків, пеню в сумі 500 000 грн. та судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

В іншій частині позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення пені. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно стягнув з ОСОБА_2 пеню в сумі 500 000 грн., виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості. Вважає, що розрахунок заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору. Позивач не надав суду витягу обліку заборгованості по пені та штрафних санкціях. Останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснив 15 березня 2009 року, а з позовом до суду ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося 27 серпня 2014 року. Відтак, вимоги про стягнення пені заявлені зі спливом передбаченого ст. 258ЦК України строку.

Представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» також оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити в повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за Кредитним договором №28806С134 від 19 жовтня 2006 року у сумі 1663 876,43 швейцарських франків та 8 747 445,88 грн. Посилається на те, що суд безпідставно застосував позовну давність до частини заборгованості за період з 15 квітня 2009 року по 25 вересня 2011 року та послався на висновок експерта від 25 червня 2015 року № 4952/15-45. Висновок експерта не відповідає фактичним обставинам справи. Укладенням додаткової угоди до кредитного договору №1 від 19 жовтня 2010 року та №2 від 28 лютого 2011 року сторони визначили новий графік погашення заборгованості та фактично відстрочили сплату відповідних платежів до 26 вересня 2011 року. З позовом до суду ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося 27 серпня 2014 року, тобто в межах строків позовної давності. На підтвердження переривання перебігу позовної давності АТ «Укрексімбанк» додатково надало до суду документи про здійснення погашення ОСОБА_2 прострочених процентів за кредитним договором, якими є меморіальний валютний ордер №1 від 16 січня 2013 року, меморіальний валютний ордер №1 від 05 грудня 2012 року, меморіальний валютний ордер №1 від 01 листопада 2012 року. Суд першої інстанції безпідставно зменшив нараховану банком пеню і неправильно застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України. Заявлений розмір пені 8 747 445,88 грн. значно менший, ніж сума заборгованості ОСОБА_2 за відсотками та кредитом.

В апеляційній інстанції представники ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» та ОСОБА_2 підтримали апеляційні скарги та просять їх задовольнити.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2006 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (банк) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний договір №28806С134. За умовами договору банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 1 355 000,00 швейцарських франків строком до 15 жовтня 2027 року, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит шляхом сплати щомісячних платежів згідно Графіка погашення кредиту та сплатити проценти в розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 6,52 %, але не менше 8,5 річних.

В подальшому сторонами було внесено зміни до кредитного договору шляхом укладання додаткових угод до кредитного договору №1 від 19 жовтня 2010 року та №2 від 28 лютого 2011 року (а. с. 5-35, т. 1).

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №28806С134, 27 серпня 2014 року, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 наявну станом на 06 лютого 2015 року заборгованість в розмірі 1 663 876,43 швейцарських франків та 8 747 445,88 грн. пені, яка складається з: 1 199 067,00 швейцарських франків - борг за кредитом, 464 809,43 швейцарських франків - борг за процентами, 2 754 098,91 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 5993 346,97 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за тілом кредиту.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково, стягнувши з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом та процентами у сумі 1 556 187,52 швейцарських франків та зменшив суму пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до 500 000 грн.

Колегія судді не може погодитися з висновками суду в частині визначення розміру заборгованості.

Суд першої інстанції виходив з того, що додаткова угода № 1 від 19 жовтня 2010 року і додаткова угода № 2 від 28 лютого 2011 року не містять відстрочки погашення кредиту на період з 01 квітня 2009 року по 25 вересня 2011 року. Наведений у висновку експерта від 25 червня 2015 року розрахунок заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в межах строків позовної давності станом на 06 лютого 2015 року становить 1 556187,52 швейцарських франків, що складається з: загальної суми заборгованості по кредиту - 1 198 887,63 швейцарських франків; загальної суми заборгованості по відсоткам - 357 299,89 швейцарських франків (суми строкової заборгованості по відсоткам - 1 415,35 швейцарських франків,суми заборгованості по простроченим відсоткам - 355 884,54 швейцарських франків).

Висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи.

Додатковою угодою № 1 від 19 жовтня 2010 року до кредитного договору № 28806С134 від 19 жовтня 2006 року сторони визначили, що Банк переносить з рахунку, вказаному у підпункті 2.4.4. Договору, прострочену заборгованість за кредитом, що виникла станом на 15 вересня 2010 року, у сумі 1 199 067,00 швейцарських франків на рахунок з обліку термінової основної заборгованості (п.5). Цією ж угодою сторони визначили, що банк переносить прострочену заборгованість за процентами у сумі 85 301,76 швейцарських франків на рахунок з обліку термінової заборгованості за процентами. В строк до 25 березня 2011 року позичальник зобов'язаний сплачувати банку прострочені проценти, зазначені в абзаці першому цього пункту, у сумі 14 216,96 швейцарських франків щомісячно (п.2.5.5)(а. с. 19-28, т. 1).

У додатковій угоді № 2 від 28 лютого 2011 року до кредитного договору сторони домовилися про доповнення п. 2.5. кредитного договору пп. 2.5.6, відповідно до якого банк переносить прострочену станом на 28 лютого 2011 року заборгованість за процентами у сумі 32 853,81 швейцарських франків, що виникла станом на 28 лютого 2011 року на рахунок з обліку термінової заборгованості за процентами. При цьому позичальник зобов'язався сплатити банку нараховані, але не сплачені проценти, зазначені в першому абзаці пп. 2.5.6 п. 2.5. кредитного договору, та проценти, що нараховані та будуть нараховуватися за користування кредитом у період з лютого по вересень 2011 року (включно) у відповідності до умов кредитного договору таким чином, щоб загальна сума щомісячних платежів щодо сплати процентів становила суму, не менше:

12 000,00 швейцарських франків в період з лютого по квітень 2011 року (включно);

23 000,00 швейцарських франків в період з травня по вересень 2011 року (включно).

Згідно з п. 3 додаткової угоди №2 сторони виклали у новій редакції графік погашення кредиту за договором (а. с. 30, т. 2).

При цьому сума щомісячного платежу по кредиту згідно графіку у первинній редакції була зазначена в розмірі 5 377,00 швейцарських франків. У зв'язку з перенесенням простроченої заборгованості по тілу у рахунок строкової на підставі додаткових угод збільшено суму щомісячного платежу по кредиту до 6213,00 швейцарських франків (а. с. 31-37, т. 1).

Таким чином, сторони фактично дійшли згоди щодо відстрочення сплати простроченої заборгованості по тілу кредиту. Згідно графіку платежів в редакції додаткової угоди №2 від 28 лютого 2011 року визначено строк сплати першого платежу 25 жовтня 2011 року.

З позовом до суду ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося 27 серпня 2014 року, а тому строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту не пропущено.

Визначаючи суму заборгованості по тілу кредиту, слід виходити з наданих позивачем розрахунків, відповідно до яких сума боргу становить 1199 067,00 швейцарських франків.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на те, що строк позовної давності ним не пропущено і до вимог про стягнення заборгованості по процентах. Згідно умов додаткової угоди №2 до кредитного договору сторони дійшли згоди про сплату прострочених процентів шляхом внесення щомісячних платежів, починаючи з лютого 2011 року і по вересень 2011 року - так, щоб загальна сума щомісячних платежів щодо сплати процентів разом із нарахованими становила суму, не менше 12 000,00 швейцарських франків в період з лютого по квітень 2011 року та 23 000,00 швейцарських франків в період з травня по вересень 2011 року.

Враховуючи, що ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося з позовом 27 серпня 2014 року, строк позовної давності щодо вимог про стягнення процентів з лютого 2011 року по серпень 2011 року сплив.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на те, що відповідачем у 2012 та 2013 році здійснювалися проплати за договором, що свідчить про переривання позовної давності. Внесення відповідачем платежів за договором не свідчить про визнання ним боргу по процентам за відповідні періоди. Крім того, як зазначив представник банку та це вбачається з наданих ним розрахунків, сплачені відповідачем кошти у 2012-2013 роках були враховані в оплату процентів, нарахованих до 31 серпня 2010 року.

На підтвердження переривання перебігу позовної давності АТ «Укрексімбанк» додатково надало до суду документи, якими підтверджується здійснення погашення прострочених процентів за кредитним договором, зокрема, меморіальний валютний ордер №1 від 16 січня 2013 року, меморіальний валютний ордер №1 від 05 грудня 2012 року, меморіальний валютний ордер №1 від 01 листопада 2012 року

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що до суми заборгованості по процентам, що визначена експертом додатково підлягає стягненню також і сума процентів, що була відстрочена згідно з додатковою угодою в межах позовної давності за вересень 2011 року - 14 506,61 швейцарських франків (23000 - 8493,39, де 23 000 - сума мінімального платежу за процентами згідно з додатковою угодою №2, 8493,39 - сума нарахованих процентів за вересень).

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції і в частині зменшення пені до 500 000 грн. на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до вказаної норми розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Заявлений позивачем розмір пені не перевищує розміру заборгованості за кредитним договором. В матеріалах справи відсутні інші докази на підтвердження інших обставин, які давали б суду право зменшити розмір пені.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_2 на безпідставність стягнення пені.

Згідно з ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. п. 2.4.2., 5.2. кредитного договору визначено, що при порушенні встановлених кредитним договором строків погашення кредиту, процентів та платежів, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення такої заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоді, за який нараховувалася пеня.

Кредитним договором передбачено зобов'язання позичальника сплатити пеню за прострочення внесення платежів в рахунок повернення кредиту та процентів, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 пені.

Не заперечуючи факт невиконання ним зобов'язань за договором, відповідач не довів підстав для стягнення пені в іншому розмірі.

Ненадання позивачем витягу по обліку заборгованості по пені та штрафних санкціях не є підставою для відмови у задоволенні вимог в цій частині.

Колегія суддів відхиляє послання представника ОСОБА_2, що вимоги про стягнення пені заявлені ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» зі спливом позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Правова природа пені така, що право на її нарахування виникає кожен день прострочення виконання зобов'язання боржником. Відповідно, у разі подання відповідачем заяви про застосування позовної давності, на користь позивача підлягає стягненню пеня, що нарахована за останній рік до звернення до суду а також та, що нарахована за час розгляду справи, якщо сторонами не було збільшено позовну давність.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовом 27 серпня 2014 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, пеня була обрахована ним за період з 27 серпня 2013 року по 06 лютого 2015 року, тобто в межах позовної давності (а. с. 149, т. 1).

Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає стягненню заборгованість, яка станом на 06 лютого 2015 року становить 1 570 873,50 швейцарських франків, та 8 747 445,88 грн. пені, з яких: 1 199 067,00 швейцарських франків - борг за кредитом, 371 806,50 швейцарських франків - борг за процентами, 2 754 098,91 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 5993 346,97 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за тілом кредиту.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Апеляційну скаргуБудниченкаОлега Валерійовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року змінити в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №28806С134 від 19 жовтня 2006 року, яка станом на 06 лютого 2015 року становить 1 570 873,50 швейцарських франків, та 8 747 445,88 грн. пені, з яких: 1 199 067,00 швейцарських франків - борг за кредитом, 371 806,50 швейцарських франків - борг за процентами, 2 754 098,91 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 5993 346,97 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за тілом кредиту.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді