Справа №705/5424/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

секретар Остропольська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Уманського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, що не досяг 16-ти річного віку, без дозволу і супроводу другого з батьків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Уманського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, що не досяг 16-ти річного віку, без дозволу і супроводу другого з батьків. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 квітня 2013 року вона уклала договір на виконання послуг з ЗАТ «МедИнСервіс», що знаходиться в м. Москва про отримання медичних, юридичних та організаційних послуг, повязаних з програмою сурогатного материнства. 17.05.2014 року на виконання вказаного договору, сурогатна мати народила їй двох діток: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. У свідоцтві про народження діток, в графі батько були поставлені прочерки, оскільки вона є мати одиначка, а в графі мати було зазначено ОСОБА_2. Оскільки позивачка не одружена і діти народилися не в шлюбі, тому прізвище та по батькові дітей, записали зі слів матері. Відразу після народження дітей, вона приїхала до України, де з дітками проживає й до сьогодні. Маючи всі необхідні документи, згодом оформила допомогу в звязку з народженням дітей, як одинока мати та її отримує. Вирішивши поїхати зі своїми дітьми на відпочинок за межі України, їй на державному кордоні України було відмовлено у виїзді за кордон, оскільки відсутній витяг, у відповідності до якого згідно ст. 135 СК України батько дітей записаний зі слів матері. На неодноразові звернення до відповідача про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження їй відмовляли на тій підставі, що діти були народженні на території Російської Федерації та реєстрація народження також відбулася там то, відповідний витяг Україна надати не може. У довідках виданих Російською Федерацією немає посилання на ст. 135 СК України, а тому на даний час вона та її діти позбавлені права на виїзд за межі України.

Позивачка, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, на адресу суду з Уманського МВ ДРАЦС надійшла заява згідно якої просили справу розглядати за відсутності їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, враховуючи процесуальну позицію позивачки та відповідача, дослідивши надані письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Хамовниківським відділом РАЦС, управління РАЦС Москви, ОСОБА_3 народилася 17 травня 2014 року. В графі «батько» маються прочерки, а в графі «мати» вказано ОСОБА_2 (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про народження, видане Хамовниківським відділом РАЦС, управління РАЦС Москви, ОСОБА_4 народився 17 травня 2014 року. В графі «батько» маються прочерки, а в графі «мати» вказано ОСОБА_2 (а.с.17).

Діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженні внаслідок виконання договору від 04.04.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «МедИнСервіс», що знаходиться в м. Москва про отримання медичних, юридичних та організаційних послуг повязаних з програмою сурогатного материнства (а.с.21-37).

Відповідно до довідки про склад сімї ОСОБА_2, виданої РЕУ № 3 за № 1366 від 02.06.2015 року, позивач ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із дітьми: сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 39).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення № 2151 від 27.05.2015 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Уманської міської ради та отримує допомогу на дітей як одинока матір (а.с. 38).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», одинокою матірю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Відповідно п. 18 гл. 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та не має спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне імя та по батькові за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження відповідно до ч. 1 ст.135 СК України.

Якщо при державній реєстрації народження дитини відомості про батька внесені в порядку, визначеному Правилами відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України то разом із свідоцтвом про народження дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану видається витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з ч. 1 ст. 135 СК України для призначення допомоги на дітей одиноким матерія.

В даному випадку і в свідоцтвах про народження дітей, і в довідках про їх народження, виданих Хамовниківським відділом РАЦС, управління РАЦС Москви матірю вказана позивач ОСОБА_2, а в графі батько поставлені прочерки.

Згідно повідомлення Уманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 1225/08-02-04-06 від 23.06.2016 року витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України на дітей, народження яких зареєстровано за кордоном, не видаються.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно п. 4 постанови КМ України від 27.01.1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1. за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

2. без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-ти річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, або його нотаріально засвідченої копії.

Статтями 7, 155 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Статтями 3, 6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 27 цієї Конвенції передбачає держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі наведеного, ст.ст. 11, 60, 213-215 ЦПК України, ст. 123, 135 СК України, ст.ст. 2, 4, 7 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд громадянам України малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПК НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2 без згоди та супроводу другого з батьків, до досягнення ними 16 років, тобто до 17.05.2030 року, в супроводі їхньої матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 до країн світу: Росія, Кіпр, Болгарія, Греція, Єгипет, Туніс, ОАЕ, Чехія, Чорногорія, Польща, Хорватія, Турція, Ізраїль, Іспанія, Франція, Німеччина, Грузія, Італія.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Л.С. Годік