АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд», третя особа: Київська обласна державна адміністрація, про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, зобов'язання забезпечити доступ до робочого місця, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року,-

встановила:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ Комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд» № 137 від 22 липня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера-електрика та поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера-електрика Комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд» з 26 липня 2014 року.

Скасовано наказ Комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд» № 137 від 22 липня 2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади інженера слабо точного комплексу та поновлено ОСОБА_2 на посаді інженера слаботочного комплексу Комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд» з 26 липня 2014 року.

Стягнуто з Комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 57 952 грн. 47 коп. та у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

Стягнуто з Комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 56 654 грн. 69 коп. та у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1, ОСОБА_2 на роботі підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі КП Київської обласної ради «Управління споруд» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечили.

Представник КП Київської обласної ради «Управління споруд» в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивачів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем порушено права позивачів, у зв'язку із їх незаконним звільненням.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 15 травня 2014 року комунальним підприємством Київської обласної ради «Управління споруд» видано наказ № 84 про «Скорочення штату працівників», відповідно до якого з посиланням на згоду профспілкового комітету (Протокол зборів ПК від 08.05.2014 року) прийнято рішення про попередження працівників підприємства про можливе звільнення.

Наказом №-137 від 22.07.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з посади інженера - електрика з 26.07.2014 року, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників) з виплатою вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Наказом №-137 від 22.07.2014 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи з посади інженера слаботочного комплексу з 26.07.2014 року, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників) з виплатою вихідної допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначали, що їх звільнення проведено з порушенням вимог закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників.

Згідно із ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Частиною 1 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Згідно із ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що звільнення позивачів проведено з порушенням вимог закону, а тому дійшов обґрунтованого висновку про поновлення їх на роботі.

При цьому, суд виходив з того, що в Акті про попередження про скорочення від 26.05.2014 року відсутній підпис ОСОБА_1, а у повідомленні про вручення поштового відправлення на ім'я ОСОБА_2 підпис останнього міститься, але даним рекомендованим листом з повідомленням ОСОБА_2 отримав лише саме попередження про скорочення, а не накази №84 від 15.05.2014 року «Про скорочення працівників» та №85 від 15.05.2014 року «Про попередження про скорочення».

Судом першої інстанції встановлено, що позивачам не були запропоновані вакантні посади на підприємстві. Крім того, звільнення позивачів було проведено без згоди профспілкового органу.

Будь-яких доказів на спростовування вищевказаних обставин представником відповідача ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не надано.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір; при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 163 грн. 27 коп.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 167 грн. 01 коп.

Час вимушеного прогулу за період з з 28 липня 2014 року по 09 грудня 2015 року складає 347 днів.

Судом з дотриманням вимог закону визначено розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування моральної шкоди працівникові є порушення власником законних прав працівника.

При визначенні розміру моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. кожному позивачу, судом першої інстанції враховані глибина душевних страждань позивачів, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що за незаконне звільнення позивачів має відповідати колишній керівник підприємства особисто.

Колегія суддів відхиляє зазначений довід апеляційної скарги, оскільки він не впливає на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду.

За наявності підстав підприємство не позбавлено можливості звернутись з відповідним позовом до суду, в порядку ст.ст. 130, 138 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 09 грудня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук