Справа № 713/1259/16-ц
Провадження №2/713/577/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Мірчева О.І., за участю представника позивачки ОСОБА_1, за участю представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, за участю представника відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності.

Посилається на те, що з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 проживала разом із ОСОБА_7 однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 - помер. З ОСОБА_7 вона познайомилась у лютому 2004 року у м.Афіни, Республіка Греція. З серпня 2004 року померлим розпочали проживати разом у АДРЕСА_1. У 2005 році ОСОБА_7 розлучився з попередньою дружиною ОСОБА_8, а вона розірвала шлюб 27 липня 2011 року. З 2004 року по 2009 рік вони проживали у АДРЕСА_1. З 2009 року по день смерті проживали у АДРЕСА_2. За весь період спільного проживання у Афінах з 2008 року, вони щороку приїжджали в Україну, а саме в с.Стінка, Букого району Тернопільської області, до її господарства, де проживали 1-2 місяці.

Зазначила, що коли ОСОБА_7 приїжджав у с.Стінку, то займався господарськими роботами, побудував гараж, встановив септик, займався благоустроєм прибудинкової території, робив ремонт будинку та інше. Також разом збирали урожай на їхньому городі у с.Стінка. За час спільного проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільною працею набували майно.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 13.08.2015 року було встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 27.08.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім'єю без шлюбу. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 24.12.2015 року, рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 13.08.2015 року скасовано, оскільки існував спір про право.

За час проживання однією сім'єю із ОСОБА_7 ними було набуто, транспортний засіб SHKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_1, 2005 року випуску, який вона оцінює у 235603,72 грн. Оскільки, зазначене майно належить до спільної сумісної власності, їй необхідно встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Крім того, вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_7, оскільки була цивільною дружиною померлого, спадщину після його смерті прийняла, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім неї, спадкоємцями першої черги є мама померлого ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_4

Вважає, що їй, як спадкоємцю за законом належить 9/18 (1/2) транспортного засобу марки SHKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_1, 2005 року випуску, як спільна сумісна власність надбана за час спільного проживання, 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_3, загальною вартістю 148807,00 грн., як частина спадкового майна яке залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_7, 1/3 частина транспортного засобу Nissan Primera, д/н НОМЕР_4, загальною вартістю 25000,00 грн., як частина спадкового майна яке залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_7, 3/18 транспортного засобу марки SHKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_1, як частина спадкового майна яке залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_7

Уточнивши позовні вимоги просить встановити факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, однією сім'єю без шлюбу в період з 27.07.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_7, визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: 12/18 транспортного засобу марки SHKODA OCTAVIA, сірого кольору, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1, номер кузова (шасі) НОМЕР_2; 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_3; 1/3 частку транспортного засобу Nissan Primera, д/н НОМЕР_3 та стягнути судові витрати.

В судове засідання позивачка не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила. Будучи присутньою в попередніх судових засіданнях надала пояснення відповідно до яких зазначила, що із ОСОБА_7 познайомились у лютому 2004 року, у м.Афіни Республіка Греція. Влітку 2004 року разом почали проживати, ОСОБА_7 був ініціатором їх спільного проживання, оскільки приїхав до неї на попередню квартиру, перевіз всі речі до себе та запропонував проживати разом. Вони проживали як сім'я, мали спільний побут. З 2008 року разом почали приїжджати у відпустку в Україну, де по приїзду жили у неї в с.Стінка, Тернопільської області. ОСОБА_7 на декілька днів їхав у с.Чорногузи, до родичів та повертався до неї. Зазначила, що у нього були погані відносини з дочкою ОСОБА_4, остання постійно вимагала в нього гроші, які вони заробляли разом. Автомобіль марки SHKODA OCTAVIA вони купили за спільні кошти у 2013 році по приїзду з Греції за 14000,00 доларів США. Зазначила, що автомобіль марки Нісан також придбали за спільні кошти. До 2008 року ОСОБА_7 не мав постійних доходів, а тому вони проживали більшість за її кошти. ОСОБА_7 побудував у с.Стінка, гараж та господарську споруду.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, зазначила, що є матір'ю померлого ОСОБА_7, як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті сина. ОСОБА_7 проживав у м.Афіни, де мав офіційну роботу у будівельній компанії. Свою відпустку проводив у с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області. ОСОБА_6 не знала, син приїхав з нею у с.Чорногузи у 2014 році, до того часу про останню нічого їй не повідомляв, навпаки жив один, по приїзді на Україну зустрічався з ОСОБА_10 ОСОБА_6 на поховання її сина викликала працівників поліції та зчинила сварку, оскільки вважала, що їй потрібно віддати її особисті речі, які вона передала разом з тілом ОСОБА_7 Житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_3, є спадковим майном після смерті їхніх родичів, та яку ОСОБА_7 успадкував. Автомобіль марки SHKODA OCTAVIA, ОСОБА_7 разом з її сином ОСОБА_11 купили на базарі у м.Івано-Франківськ, за особисті кошти ОСОБА_7 Подане заперечення підтримала, просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, надала заперечення, відповідно до якого зазначила, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_6, остання розірвала шлюб 27 липня 2011 року, і саме з цього періоду по день смерті ОСОБА_7 вважає, що проживала із ним однією сім'єю без шлюбу, підтверджуючи довідками Стінківської сільської ради, однак вказане спростовується довідками Чорногузівської сільської ради, зокрема №1743 від 21.06.2016 року, підтверджено, що ОСОБА_7 проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання в АДРЕСА_3 з 25.05.1972 року по день його смерті. На день смерті проживав та був зареєстрований один. Також відповідно до довідки №1350 від 05.05.2016 року поховання ОСОБА_7 здійснила його матір ОСОБА_2 Транспортування тіла ОСОБА_7 з Греції оплатила фірма, в якій він працював. ОСОБА_6 не супроводжувала тіло в Україну, а приїхала вже на похорон за своїми речами, які передала тією ж машиною. Зазначила, що ОСОБА_7, будучи чоловіком не одруженим, міг винаймати з кимось квартиру, жити разом, оскільки так економніше, однак це ще не свідчить, що вказане спільне проживання можна назвати сім'єю. Вважає, що надані договори про оренду приватної нерухомості від 29.09.2009 року, від 28.05.2012 року є неналежним доказом, оскільки зазначені документи не відповідають по формі та змісту, немає перекладу всіх пунктів договору, переклад здійснено Тернопільським центром мовних перекладів та не засвідчені відповідним чином. Вимога щодо проживання однією сім'єю, з 27.07.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_7, неповних чотири роки не підлягає встановленню, оскільки суперечить чинному законодавству України, відповідно до якого такий факт можливо встановити, коли термін спільного проживання становить не менше п'яти років. Доказів на підтвердження факту терміну спільного проживання з померлим не менше п'яти років позивачкою не надано. Вважає, що майно, яке придбано ОСОБА_7 у вказаний період не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки воно придбано за особисті кошти померлого. ОСОБА_6 не надала доказів, що спадкове майно придбано за спільні кошти, не зазначила, яку саме частину коштів вона вклала при набутті ОСОБА_7 спірного майна у власність. Згідно довідки ОСОБА_7 за 2013 рік, його річний заробіток становив 13115,75 Євро, працював у будівельній компанії з 2008 року по день смерті. Таким чином, ОСОБА_7 мав можливість здійснити купівлю автомобіля за власні кошти та не потребував сторонньої матеріальної допомоги. Після смерті ОСОБА_7 є спадкоємці першої черги, а саме дочка та його матір, які прийняли спадщину. У ОСОБА_6 відсутнє право на спадщину за законом як особи, яка могла б відноситись до спадкоємців четвертої черги. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, вважала їх безпідставними, зазначила, що є дочкою померлого ОСОБА_7, як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті батька. Її батько не розповідав, що проживає однією сім'єю із ОСОБА_6, вважає, що остання немає права на частку у спадковому майні після смерті батька. Просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними, просив відмовити в їх задоволенні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що є сином ОСОБА_6, його матір працює у м.Афіни, у літній період приїжджала у відпустку разом з ОСОБА_7, якого він сприймав як чоловіка його матері. Вони разом проживали у с.Стінка, Тернопільської області у їхньому господарстві. ОСОБА_7 допомагав по господарству, побудував гараж. ОСОБА_7 відносився до нього як до сина, дарував подарунки, давав гроші. У 2013 році він разом з матір'ю та ОСОБА_7 поїхали у м.Івано-Франківськ, де придбали автомобіль марки SHKODA OCTAVIA. ОСОБА_7 на декілька днів їхав в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області до родичів, після чого повертався до матері і вони разом їхали у Грецію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що з 2008 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 приїжджали у с.Стінка, Бучацького району Тернопільської області, та проживали у матері ОСОБА_6 ОСОБА_7 побудував гараж, допомагав по господарству. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 між собою спілкувались як чоловік з дружиною, свою тещу, ОСОБА_7 називав мамою. Автомобіль марки SHKODA OCTAVIA, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 придбали разом. ОСОБА_7 їхав у Грецію та залишав ключі та документи від машини мамі ОСОБА_6 На прохання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 він брав автомобіль, коли мамі ОСОБА_6 потрібно було кудись поїхати. Також він возив ОСОБА_7 на даному автомобілі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що проживає по сусідству з матір'ю ОСОБА_6 Познайомилась з ОСОБА_7, коли вони разом із ОСОБА_6 у 2008 році приїхали у відпустку у с.Стінка, Бучацького району Тернопільської області. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 жили як чоловік та жінка, гарно відносились один до одного, ОСОБА_7 мав добрі відносини з сином ОСОБА_6, допомагав по господарству, побудував гараж, стодолю. Зазначила, що до ОСОБА_7 приїжджав його брат ОСОБА_11, з яким вони ходили на річку, відпочивали. Разом із ОСОБА_6 купили автомобіль марки SHKODA OCTAVIA.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що працює у Греції, є членом української діаспори. Українці за кордоном є як одна сім'я, тримаються разом, проводять вечори, зустрічі. З ОСОБА_7 її познайомила ОСОБА_6, з 2004 року останні почали проживати разом як подружжя. ОСОБА_6 прибирала за гроші, а ОСОБА_7 протягом довгого часу не працював, бо не міг знайти роботу, основний дохід у їхню сім'ю заробляла ОСОБА_6 ОСОБА_7 любив та поважав ОСОБА_6, разом проживали, придбали майно, ОСОБА_7 хотів одружитись, однак не встиг. На зустрічах української діаспори завжди приходили разом, як сім'я.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що з 2007 року по 2014 рік проживала у Греції та спілкувалась із ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були подружжям, разом проживали, вели спільний побут та бюджет. ОСОБА_6 прибирала за гроші будинки, а ОСОБА_7 протягом довгого часу не працював, бо не міг знайти роботу. Разом за спільні кошти придбали автомобіль, їздили у відпустку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що є рідним братом померлого ОСОБА_7 Коли брат приїжджав з Греції, то проживав в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області. Розказував йому, що ОСОБА_6 позичила у нього гроші та не віддає, та що йому шкода її тому він їй допомагає. ОСОБА_7 не повідомляв, що проживає спільно із ОСОБА_6 та що має намір з нею одружитись, навпаки коли приїжджав в Україну, то зустрічався з ОСОБА_10, ОСОБА_16 Коли ОСОБА_7 помер, то його тіло перебувало у Афінах чотирнадцять днів, ОСОБА_6 не мала документів та не могла виїхати. Директор на роботі брата повідомив їм, що ОСОБА_6 хотіла забрати барсетку ОСОБА_7, в якій знаходились гроші та картки. Барсетку директор передав у посольство України, всі документи було надано мамі ОСОБА_2 ОСОБА_6 та його брат були добре знайомі, однак не проживали як подружжя. ОСОБА_7 у 2013 році зателефонував йому з Афін та повідомив, що має намір купити автомобіль. По його приїзду на Україну, разом з братом поїхали у м.Івано-Франківськ, де ОСОБА_7 за свої кошти придбав автомобіль марки SHKODA OCTAVIA, ОСОБА_6 разом з ними не було. У січні 2015 році автомобіль зламався, та знаходився на ремонті на СТО м.Вижниця, за оплату якого ОСОБА_7 переслав на його рахунок гроші. До Афін його брат працював у Йорданії, мав стабільну,добре оплачувану роботу, взяв кредит та купив за кордоном автомобіль марки Нісан. З 2002 року проживав у Греції. У 2006 році перший раз приїхав додому у відпустку, і так кожного року приїжджав та проживав у будинку матері ОСОБА_2 Зазначив,що у 2014 році він на прохання ОСОБА_7 їхав у с.Стінка, Бучацького району до ОСОБА_6, де вони разом будували гараж. ОСОБА_7 пояснив, що потрібно допомогти ОСОБА_6 Його брат допомагав жінкам з якими зустрічався по господарству і у с.Чорногузи, і у Рівні, Вижницького району, допомагав бетони заливати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала,що є рідною сестрою ОСОБА_7, з 1996 року по 2004 рік проживала в Афінах. ОСОБА_7 на той час був у Німеччині, то після одного року її перебування у Греції вона забрала його до себе. ОСОБА_7 проживав разом з нею, через деякий час почав проживати окремо. Її брат хотів помиритись з мамою ОСОБА_4, дуже шкодував,що розійшлись, висилав гроші їм, а потім почав зустрічатись з іншими жінками, у 2011 році приїхав на Україну і разом з ОСОБА_16 ішов на весілля, як пара. Познайомився із ОСОБА_6 у останні роки свого життя, наміру одружуватись не мав. Мав добре оплачувану роботу, багато працював, їздив у відрядження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що є сусідкою ОСОБА_2, ОСОБА_7 проживав у Греції, у с.Чорногузи, Вижницького району приїжджав у відпустку. На Україні зустрічався із ОСОБА_16, разом ходили на весілля. ОСОБА_6 перший раз побачила на похороні ОСОБА_7, де остання влаштувала скандал, викликала працівників поліції, ображала ОСОБА_2 та дочку померлого. Їй відомо, що ОСОБА_7 мав у власності два автомобілі, за які кошти вони були придбані не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що з померлим ОСОБА_7 були у дружніх відносинах, коли останній приїжджав у відпустку в Україну, то разом відпочивали, ходили на рибалку. Привозив подарунки рідним, ніколи не скаржився, що йому не вистачає грошей, купив автомобіль Шкоду. ОСОБА_7 любив приділяти увагу жінкам, не казав,що має намір одружуватись. ОСОБА_6 не знав та не бачив, про неї ОСОБА_7 не розказував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що з померлим ОСОБА_7 були у дружніх відносинах, коли останній приїжджав у відпустку в Україну, то разом відпочивали, ходили на рибалку. ОСОБА_7 один раз у рік на місяць приїжджав у відпустку. Розмовляли про роботу, про особисте життя ОСОБА_7 не розповідав. Йому відомо,що у ОСОБА_7 було два автомобілі, за які кошти вони були придбані, ОСОБА_7 не розповідав. ОСОБА_6 не знав та не бачив, про неї ОСОБА_7 не розказував.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що із ОСОБА_7 зустрілись у Греції, у 2002 року почали зустрічатись, у 2006 році разом приїжджали у Україну на свята. У Греції проживали окремо, але всі свята зустрічались та проводили разом, мали намір одружитись. ОСОБА_7 допомагав по господарству. У 2012-2013 роках зустрічались, сперечались, деякий час не бачились, а потім знову спільно проживали. Про ОСОБА_6 померлий не розповідав, вперше побачила останню на похороні ОСОБА_7

Суд, заслухавши сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_7, що підтверджується копією актового запису про смерть, №49592-1/3 виданого відділом РАЦС Хайдарі, Муніципалітету Хайдарі, області Аттика Грецької республіки, актовий запис про смерть №100/1/2015.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, з надвірними та господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 14.09.2010 року, з даних якого вбачається, що власником житлового будинку літ.А, загальною площею 55,80 кв.м., який розташований в АДРЕСА_3 є ОСОБА_7;

- автомобіль марки SHKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_1, 2005 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого 26.07.2012 року;

- автомобіль марки Nissan Primera, д/н НОМЕР_4,що підтверджується копією технічного паспорту транспортного засобу НОМЕР_3.

З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_3, оформлений на ім'я ОСОБА_7 по плану забудови під літ. «А», вартістю 82215,00 грн.

З довідки Чорногузівської сільської ради №3123 від 16.11.2016 року вбачається, що житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_3 був збудований у 1900 році.

З копії звіту про оцінку автомобіля марки SHKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_1, 2005 року випуску вбачається, що ринкова вартість автомобіля станом на 04.01.2016 року становить 235603,72 грн.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є матір померлого ОСОБА_2 та його дочка ОСОБА_4, які спадщину прийняли звернулись до Вижницької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №195/2015 р. від 24.07.2015 року, копією свідоцтва про народження ОСОБА_7, Серія НОМЕР_5, виданого 14 червня 1972 року, Чорногузівською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, з даних якого вбачається, що матір'ю записана ОСОБА_2, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, Серія НОМЕР_6, виданого 20 січня 1981 року Вижницьким відділом ЗАГСу, з даних якого вбачається, що прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу значиться «ОСОБА_2» та копією свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_7, виданого 01 квітня 2015 року виконавчим комітетом Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №08, з даних якого вбачається, що батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_7

З довідки Чорногузівської сільської ради №1743 від 21.06.2016 року вбачається, що померлий ОСОБА_7 проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання в АДРЕСА_3 з 25.05.1972 року по день смерті.

З копій по господарських книг щодо господарства, яке розташовано в АДРЕСА_3 вбачається, що ОСОБА_7 проживав та був зареєстрований в житловому будинку.

Судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_6 звернулась до Бучацької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, що підтверджується копією заяви від 14.08.2015 року.

28.09.2015 року позивачка ОСОБА_6 звернулась до Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, що підтверджується копією заяви від 28.09.2015 року.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської сільської ради від 13.08.2015 року встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 27 серпня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім'єю без шлюбу, що підтверджується його копією.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року, рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2015 року - скасовано, заяву ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишено без розгляду, що підтверджується копією.

З довідки Стінківської сільської ради №2013 від 22.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 останні десять років свого життя (2004-2015 року) дійсно проживав із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 однією сім'єю за адресою с.Стінка, Бучацького району Тернопільської області.

З довідки Стінківської сільської ради №3195 від 10.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 проживав без реєстрації з 2008 року в АДРЕСА_4, де проживали також: ОСОБА_23, ОСОБА_6, ОСОБА_12

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Згідно з роз'яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (Витяг)" до заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтво про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки із по господарських книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і не рухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності), заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_6 уточнивши позовні вимоги просить встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_7 в період з 27 липня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_7, тобто по день його смерті, що становить три роки одинадцять місяців, що свідчить про те, що п'ятирічний строк, який є необхідною умовою визнання факту такого проживання станом на час відкриття спадщини, відсутній, що позбавляє суд можливості встановити даний факт.

У відповідністю до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно змісту вказаної норми закону, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Позивачка ОСОБА_6 звертаючись до суду із даним позовом просить встановити факт постійного проживання однією сім'єю як подружжя із ОСОБА_7, що відповідно до ст.1264 ЦК України, відносить її до спадкоємців четвертої черги по закону. Разом з тим, просить визнати право власності на спадкове майно разом з спадкоємцями першої черги по закону ОСОБА_4 та ОСОБА_2, однак вимоги про зміну черговості ОСОБА_6 заявлено не було, належних доказів, які б давали право позивачці на спадкування в такій черговості не надано та не доведено, відповідними засобами доказування, наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності.

Крім того, зі змісту роз'яснень Постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" та п.26 Постанови Пленуму Верхового Суду України N 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" вбачається, що в позовному провадженні факт не може встановлюватися сам по собі в якості окремої позовної вимоги, а є предметом доказування, як обставина справи, що має юридичне значення для підтвердження вимог у існуючому спорі про право, що розглядається судом і підлягає встановленню в мотивувальній частині при ухваленні рішення.

Оскільки встановлення даного факту необхідно позивачці як одна з обставин, що дає право порушувати питання про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7, судом на підставі досліджених доказів встановлено, що у позивачки відсутнє право на спадкування, то відповідно не підлягає окремому встановленню факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу (згідно ст.1259 ЦК - не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини).

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 07 грудня 2016 року (справа № 6-1568цс16), належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Позивачкою ОСОБА_6 та її представником не надано та не підтверджено належними та допустимими доказами придбання транспортного засобу марки SHKODA OCTAVIA, д/н НОМЕР_1, 2005 року випуску за спільні кошти із померлим ОСОБА_7, надані квитанції про сплату комунальних послуг та оплату квартири належним чином не завірені та не можуть братись до уваги судом як належний доказ.

Крім того, всі допитані в судовому засіданні свідки фактично спростували відомості викладені в довідках Стінківської сільської ради щодо місця постійного місця проживання позивачки та померлого ОСОБА_7 Також допитані в судовому засіданні свідки надали суду суперечливі та взаємовиключні відомості щодо умов проживання, особистого життя померлого ОСОБА_7, а тому судом до уваги не беруться.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_6 з померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7, однією сім'єю без шлюбу в період з 27.07.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на частку спадкового майна, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.74 СК України ст.ст.16, 1258, 1259 ЦК України, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст.10, 11,16, 57-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на частку спадкового майна, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич