Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2679/16 Головуючий у 1 інстанції: Лисенко Л.І.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Спас О.В.

Полякова О.З.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж, Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, який неодноразово уточнював, в якому зазначив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1, в одноповерховому 4 квартирному будинку. В 1998 році йому, як споживачу електричної енергії, було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1. Він користувався електричною енергією, щомісячно проводив оплату за використану електроенергію.

05.02.2013 року його квартира без всяких попереджень була відключена від електропостачання. На його неодноразові звернення причини відключення йому не пояснили. В березні 2013 року співробітник ВАТ «Запоріжжяобленерго» запропонував йому укласти договір про користування електричною енергією, він підписав незаповнений бланк, а всі данні були внесені пізніше, і від імені відповідача договір був підписаний ОСОБА_4 В пункті 7 договору було зазначено, що межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на ввідному пристрої будівлі. Цей пункт договору також був не заповнений в момент його підписання, і він узнав про нього значно пізніше. Незважаючи на те, що договір було укладено, постачання електроенергії не поновили.

На теперішній час, протягом 3 років він не має можливості користуватися квартирою, оскільки в квартирі немає світла, не працюють електроприлади. Протягом 3 років відповідачі під різними приводами відмовляються підключити електропостачання, посилаючись на те, що будинок в цілому підключений, на ввідному пристрої в будівлі є напруга, далі відповідальність несуть самі споживачі.

Просить визнати недійсним п.7 договору НОМЕР_1 від 16.03.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж.

Зобов'язати ВАТ «Запоріжжяобленерго» поновити електропостачання до квартири ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. Стягнути на його користь двократну вартість недовідпущеної споживачу електричної енергії - 3531,17 грн., 100000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним п.7 договору НОМЕР_1 від 16.03.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж.

Зобов'язано ВАТ «Запоріжжяобленерго» поновити електропостачання до квартири ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ВАТ «Запоріжжяобленерго» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Споживання електричної енергії у відповідності до вимог Закону України "Про електроенергетику" можливе лише на підставі договору з електропостачальником, типова форма якого передбачена нормативно-правовим актом, зокрема Правилами користування електричною енергією для населення № 1357, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією.

У багатоквартирному будинку енергопостачальник укладає договори з кожним наймачем (власником) квартири.

Згідно з п. 1.2 Правил користування електричною енергією договір про постачання електричної енергії домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України;

У ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, а згідно з п.2 Правил користування електричною енергією для населення, об'єктом споживання є житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування.

Положення п. 2.4 ПКЕЕ встановлений вичерпний перелік межі експлуатаційної відповідальності щодо квартир багатоповерхових та індивідуальних будинків: межа експлуатаційної відповідальності між споживачем фізичною особою, об'єднанням співвласників (власником) багатоквартирних будинків та/або власником електричних мереж за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок установлюється: для квартир багатоповерхових будників на відхідних клемах розрахункових засобів обліку, або квартирних електрощитів: для індивідуальних будинків: у разі відгалуження від лінії електропередачі неізольованим проводом - у точці кріплення проводів лінії електропередачі до перших ізоляторів на будівлі або на трубо стояку (при повітряному вводі); у разі кабельного вводу або використання ізольованого проводу при відгалуженні від лінії електропередачі на наконечниках кабелю живлення або ізольованого проводу на ввідному пристрої будівлі, якщо ввідно-розподільний пристрій розташований усередині будівлі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1. З 1998 року, цей будинок обліковується на балансі Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», є одноповерховим, 4 квартирним будинком.

З 1998 року по 05.02.2013 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» надавали електроенергію до оселі позивача, позивач мав свій особовий рахунок НОМЕР_1, сплачував за використану електричну енергію при відсутності договору на користування електричною енергією.

05.02.2013 року мешканець квартири №1 ОСОБА_5 самовільно відключив ОСОБА_3, мешканця квартири №4 від енергопостачання, оскільки розподільчий щиток знаходиться на зовнішній стінці будинку, біля квартири №1.

Після неодноразових звернень до прокуратури, районної адміністрації, ВАТ «Запоріжжяобленерго» в березні 2013 року співробітник ВАТ «Запоріжжяобленерго», як зазначено у договорі контролер Якімцов, за місцем проживання позивача частково заповнив бланк типового договору про користування електричною енергією, який був підписаний позивачем, а 16.03.2013 р. від імені відповідача договір був підписаний ОСОБА_4 В пункті 7 договору (а.с.10-13) зазначено, що межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на ввідному пристрої будівлі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо визнання пункту 7 договору недійсним, так, ОСОБА_3 проживає в одноповерховому, але багатоквартирному будинку, тому межа відповідальності повинна бути на вхідних клемах розрахункових засобів обліку квартирного електрощитка.

Доводи апеляційної скарги про те, що Межа експлуатаційної відповідальності ВАТ «Запоріжжяобленерго» встановлюється від КТП-2433 і до наконечників кабельного вводу (підземний кабельний ввід) на відхідних клемах рубильника КТП-2433. який знаходиться у ввідному пристрої, тобто розподільчому щитку, який знаходиться на фасаді будинку за вищевказаною адресою та знаходиться на території кв. № 1 належними доказами відповідачем не підтверджено.

ВАТ «Запоріжжяобленерго» в судове засідання ані суду першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду не надало технічну документацію, ні балансову відомість, ні відповідного договору з ДП «Запорізьке лісомисливське господарство» про спільне використання електротехнічних мереж.

16.03.2013 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Запоріжжяобленерго» укладено договір про користування електричною енергією. А тому суд першої інстанції, правильно, з посиланням на ст.526 ЦК України прийшов до висновку, що відповідач забов'язаний поновити електропостачання до квартири ОСОБА_3

Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

Судом повно і всебічно з»ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: