АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/444/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2290/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар Лапко Ю.В.,

з участю: представника апелянта і ОСОБА_1 ОСОБА_2,

прокурора Олійник І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року у справі за позовом Старокостянтинівського місцевого прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро», Міністерства юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельних ділянок орендодавцю.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року Старокостянтинівський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Головного управління Державного земельного агентства у Хмельницькій області звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що розпорядженням голови Старокостянтинівської РДА №192/2012-р від 22 травня 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною загальною площею 493,6003 га ріллі, в тому числі: 40 га ріллі на території Іршиківської, 177,3 га ріллі на території Веснянської, 136,3 га і 140,0003 га ріллі на території Баглаївської сільських рад.

Розпорядженням голови Старокостянтинівської РДА №282/2012-р від 13 серпня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною площею 115,998 га ріллі, в тому числі 40 га ріллі на території Іршиківської, 75,998 га ріллі на території Веснянської сільських рад.

На підставі зазначеного розпорядження 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською РДА і ОСОБА_1 укладено 3 договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі за № 11751, № 11753, № 11752.

Розпорядженням голови Старокостянтинівської РДА №255/2012-р від 24 липня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною площею 136,3 га і 140,0003 га із земель запасу Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району.

На підставі зазначеного розпорядження 12 вересня 2012 року та 22 жовтня 2012 року між Старокостянтинівською РДА і ОСОБА_1 укладено 2 договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі за № 11425, № 13744.

11 грудня 2012 року ОСОБА_1 за договорами суборенди передав зазначені вище орендовані ним земельні ділянки в суборенду ТОВ «Енселко Агро».

Наведені розпорядження винесено, а договори оренди та суборенди укладено з порушенням вимог діючого законодавства. ОСОБА_1 у своїх заявах на отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства не вказав даних щодо кількості членів фермерського господарства, не навів доказів наявності сільськогосподарської техніки для обробітку землі, не зазначив необхідність отримання таких великих площ землі та перспектив самого фермерського господарства. Після отримання земельних ділянок в оренду фермерське господарство відповідач не створив, а передав земельні ділянки в суборенду ТОВ «Енселко Агро», директором якого на той час він був. Фактично товариство одержало у користування земельні ділянки без проведення земельних торгів, що суперечить вимогам закону.

При передачі спірних земельних ділянок в оренду ОСОБА_1 Старокостянтинівською РДА не враховано, що у їх межах наявні цінні та частково цінні ґрунти, а тому земельні ділянки могли бути передані в оренду лише після проведення державної експертизи землевпорядної документації.

На підставі викладеного прокурор просив: визнати незаконними та скасувати розпорядження Старокостянтинівської РДА про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені між Старокостянтинівською РДА і ОСОБА_1 12 вересня 2012 року, 18 вересня 2012 року і 22 жовтня 2012 року; визнати недійсними договори суборенди земельних ділянок, укладені 11 грудня 2012 року між ОСОБА_1 і ТОВ «ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_1 права користування земельними ділянками; зобовязати відповідача повернути земельні ділянки державі в особі відповідного органу.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано незаконними та скасовано розпорядження Старокостянтинівської РДА №192/2012-р від 22 травня 2012 року, №255/2012-р від 24 липня 2012 року та №282/2012-р від 13 серпня 2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Визнано недійсними: договір оренди земельної ділянки загальною площею 136,2954 га, кадастровий номер :05:021:0004, укладений 12 вересня 2012 року між Старокостянтинівською РДА Хмельницької області та ОСОБА_1, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Енселко Агро», зареєстрований 19 грудня 2012 року в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі; договір оренди земельної ділянки загальною площею 38,4741 га, кадастровий номер :04:013:0016, укладений 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською РДА Хмельницької області та ОСОБА_1, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Енселко Агро», зареєстрований 13 грудня 2012 року в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі; договір оренди земельної ділянки загальною площею 37,5239 га, кадастровий номер :04:007:0060, укладений 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською РДА Хмельницької області та ОСОБА_1, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Енселко Агро», зареєстрований 13 грудня 2012 року в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі; договір оренди земельної ділянки загальною площею 40 га, кадастровий номер :05:007:0088, укладений 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською РДА Хмельницької області та ОСОБА_1, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Енселко Агро», зареєстрований 13 грудня 2012 року в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі; договір оренди земельної ділянки загальною площею 140,0003 га, кадастровий номер :05:021:0005, укладений 22 жовтня 2012 року між Старокостянтинівською РДА Хмельницької області та ОСОБА_1, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Енселко Агро», зареєстрований 13 грудня 2012 року в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі.

Скасовано державну реєстрацію права користування ОСОБА_1 земельними ділянками з кадастровими номерами: 24280400:05:021:0004, :04:013:0016, :04:007:0060, :05:007:0088, :05:021:0005.

Зобовязано ОСОБА_1 повернути орендовані земельні ділянки площею 136,2954 га (кадастровий номер :05:021:0004), 38,4741 га (кадастровий номер :04:013:0016), 37,5239 га (кадастровий номер :04:007:0060), 40 га (кадастровий номер :05:007:0088) та 140,0003 га (кадастровий номер :05:021:0005) державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Додатковим рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2016 року вирішено питання про судовий збір.

ТОВ «Енселко Агро», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення норм матеріального права, неналежну оцінку доказів. Судом не враховано, що чинним земельним законодавством не встановлюється розмір земельних ділянок, який може бути переданий для ведення фермерського господарства та не передбачено ніяких обмежень для субєкта земельних відносин у плані кількості набуття ним в оренду земельних ділянок. Безпідставним є висновок суду, що ОСОБА_1 у заявах не наведено доказів щодо наявності у нього сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі, оскільки Закон України «Про фермерське господарство» не передбачає подання таких документів чи доказів. Суд не взяв до уваги те, що відповідач, будучи головою ФГ «Матушевський», має всі права на створення нового фермерського господарства, виступаючи як його засновником так і членом. Не дивлячись на задоволення позову в повному обсязі, суд не надав оцінку вимогам прокурора щодо одержання ОСОБА_1 в оренду земельних ділянок з цінними та частково цінними ґрунтами без проведення державної експертизи землевпорядної документації. Судом при розгляді справи не застосована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод і практика Європейського суду з прав людини. Вважає незаконною вимогу прокурора про скасування державної реєстрації права користування земельними ділянками, оскільки органом, який здійснював реєстрацію, не порушено права держави.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта і ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав. Прокурор визнав її не обґрунтованою у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що розпорядженням голови Старокостянтинівської РДА №192/2012-р від 22 травня 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною загальною площею 493,6003 га ріллі, в тому числі: 40 га ріллі на території Іршиківської, 177,3 га ріллі на території Веснянської, 136,3 га і 140,0003 га ріллі на території Баглаївської сільських рад.

Розпорядженням голови Старокостянтинівської РДА №282/2012-р від 13 серпня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною площею 115,998 га ріллі, в тому числі 40 га ріллі на території Іршиківської, 75,998 га ріллі на території Веснянської сільських рад.

На підставі зазначеного розпорядження 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською РДА і ОСОБА_1 укладено три договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі за № 11751, № 11753, № 11752.

Розпорядженням голови Старокостянтинівської РДА №255/2012-р від 24 липня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною площею 136,3 га і 140,0003 га із земель запасу Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району.

На підставі зазначеного розпорядження 12 вересня 2012 року та 22 жовтня 2012 року між Старокостянтинівською РДА і ОСОБА_1 укладено два договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі за № 11425, № 13744.

11 грудня 2012 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Енселко Агро» укладені договори суборенди зазначених вище земельних ділянок.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03 червня 2015 року у реєстрі вчинено запис про реєстрацію 01 серпня 2006 року Фермерського господарства «Матушевський», засновником і головою якого є ОСОБА_1

Відомості про створення відповідачем будь-якого іншого фермерського господарства відсутні.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 одержав в оренду для створення фермерського господарства пять земельних ділянок загальною площею 392,2937 га. Проте, фермерське господарство не створив, а передав земельні ділянки у суборенду юридичній особі, керівником якої був, що свідчить про пільговий порядок одержання іншим субєктом господарювання у користування земель державної власності поза передбаченою законом обовязковою процедурою без проведення земельних торгів. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання в момент вчинення цих вимог є підставою для визнання правочину недійсним.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у заявах від 11 травня 2012 року про надання в оренду земельних ділянок не обґрунтував необхідності одержання землі такої значної площі з урахуванням можливості її обробітку, не вказав перспектив діяльності фермерського господарства, наявності у нього техніки для обробітку землі, кількість членів фермерського господарства.

Старокостянтинівська РДА не пересвідчилась у дійсності намірів заявника, не провела належну перевірку на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

Доказів в обґрунтування необхідності одержання окремих земельних ділянок значної площі, можливості її обробітку, перспектив діяльності фермерського господарства, наявності трудових ресурсів і техніки для обробітку землі ОСОБА_1 не надав і суду під час розгляду справи.

Відповідно до ст. ст. 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 ст. 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим, відносини, повязані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються також Законом України «Про фермерське господарство» (далі Закон). У таких правовідносинах Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України загальним.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1 Закону фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо повязана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обовязковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (ст. 8 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Частинами другою та четвертою ст. 7 Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації розглядає у місячний строк і в разі її задоволення дає згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Отже, спеціальний Закон визначає обовязкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинно бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (ст. 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону).

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про отримання ОСОБА_1 земельних ділянок в оренду з порушенням вимог закону. Формальний підхід до вирішення його заяв створив передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання ТОВ «Енселко Агро» в користування земель державної власності поза передбаченою законом обовязковою процедурою без проведення земельних торгів.

Висновки суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-2903цс15 у постанові від 11 травня 2016 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В силу ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

На підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

З огляду на викладене, суд підставно задовольнив позов прокурора про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельних ділянок орендодавцю.

Вище наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо дотримання вимог діючого законодавства при отриманні ОСОБА_1 земельних ділянок в оренду.

Не заслуговує на увагу посилання апелянта на те, що не було підстав для відмови у наданні земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Закон України «Про фермерське господарство» передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для відмови.

Твердження ТОВ «Енселко Агро» про незастосування судом при розгляді справи Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 24 червня 2003 року в справі «Стретч проти Сполученого Королівства» з посиланням на рішення в справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії» та «Трго проти Хорватії», не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.

Предметом безпосереднього регулювання ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У контексті цієї норми під майном розуміється ціла низка інтересів економічного характеру, до яких може бути віднесено й право оренди земельної ділянки для створення фермерського господарства.

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося у звязку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або щодо якого припускається, що воно було придбане незаконно.

Отже, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_4

Суддя/підпис/ОСОБА_5

Суддя /підпис/ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/2290/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія 47