Дата документу 09.08.2016
Справа № 320/3970/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

при секретарі - Арифовій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

В позові позивач вказує, відповідно до укладеного договору № б/н від 19 жовтня 2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1 100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У порушення вказаних вимог договору кредиту, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 10 квітня 2016 року має заборгованість в загальному розмірі 13 931 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 639 грн. 78 коп. заборгованість за кредитом; 9 052 грн. 43 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 100 грн. 00 коп. заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 639 грн. 61 коп. штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором № б/н від 19.10.2009 року у загальному розмірі 13 931 грн. 82 коп. та судові витрати у розмірі 1 378 грн. 00 коп..

В судове засідання сторони не зявились.

Від представника позивача в матеріалах справи є клопотання з проханням слухати справу у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Від неї до суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості, в яких просить відмовити ПАТ КБ «Приват Банк» у задоволенні позовної заяви у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за їхньої відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 19 жовтня 2009 року між сторонами по справі був укладений Договір кредиту № б/н, який складається із заяви позичальника /а.с. 12/ та умов і правил надання банківських послуг /а.с. 13-19/, відповідно до умов якого ОСОБА_1 19 жовтня 2009 року отримала кредит у розмірі 1 100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 6.5 умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором /а.с. 17/.

У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 10 квітня 2016 року має заборгованість в загальному розмірі 13 931 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 639 грн. 78 коп. заборгованість за кредитом; 9 052 грн. 43 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 100 грн. 00 коп. заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 639 грн. 61 коп. штраф (процентна складова) /а.с. 7-11/.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 9.12. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов та правил), які є частиною кредитного договору сторін від 19 жовтня 2009 року, обумовлено, що договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення строку дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк.

Підпунктами 3.1.1. і 3.1.3. Правил користування платіжною карткою (які є складовою частиною Умов та правил) передбачено, що термін дії картки зазначений на звороті картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення терміну дії відповідна Карта продовжується Банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії не поступила письмова заява Держателя про закриття Карткового рахунку, а також при умовах наявності коштів на Картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при збереженні інших умов продовження, передбачених договором.

Підпунктом 5.4. Правил користування платіжною карткою передбачено, що термін погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановленого мінімального обов'язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: термін погашення за процентами - кожного місяця за попередній місяць, термін погашення кредиту в повному об'ємі, не пізніше наступного дня місяця, вказаного на платіжній карті.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів сторонами було визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Даних про те, що після спливу одного року, на який сторонами у даній справі було укладено кредитний договір, та після закінчення терміну дії платіжної картки відповідачу була видана нова платіжна картка у матеріалах справи немає.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього.

Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить відмовити в зв'язку з пропуском банком строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності.

Враховуючи те, що ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за договором кредиту з пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції позовна заява позивача ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла на адресу суду 22.06.2016 року, а згідно розрахунку заборгованості /а.с. 7-11/ останній платіж відповідачкою було здійснено 25.03.2013 року, тобто позивачем пропущено строк позовної давності. Крім цього, у змісті позовної заяви позивач не просить поновити пропущений строк позовної давності, а також не зазначає причин його поновлення.

Також судом встановлено, що після закінчення терміну дії кредитної картки, відповідач не замовляла у банку і не отримувала нову картку на новий строк. Матеріали справи не містять доказів отримання останньою нової картки.

Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Зважаючи на наведене в задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити, оскільки позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав.

На підставі викладеного та керуючись Постановою № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, п.7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 256, 257, 267, 526, 527, 530, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 72, 88, 179, 197, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.В. Колодіна