АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/890/16 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року березня місяця 29 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвалу судді Суворовського районного суду м.Херсона від 26 січня 2016 року про відкриття провадження у справі та ухвалу судді цього ж суду від 26 січня 2016 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 грудня 2015 року ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 290 000 доларів США, що еквівалентно 6 800 878,45грн. та судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що відповідач всупереч укладеному між сторонами письмовому договору позики від 13.11.2012 року, за яким отримав від позивача позику в розмірі 470 000 доларів США на строк до 01.03.2013 року, не виконав своє зобовязання, повернув лише частину боргу в розмірі 180 000 доларів США, а решту 290 000 доларів США досі не повернув.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Херсона від 26 січня 2016 року було відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою.

Іншою ухвалою судді Суворовського районного суду м.Херсона від 26 січня 2016 року за клопотанням представника позивача було вжито заходи забезпечення позову. Було накладено арешт на 1/2 частку однокімнатної квартири №109 загальною площею 32,8кв.м., житловою площею 16,1кв.м., що належить відповідачу та розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі на ухвалу судді від 26 січня 2016 року про відкриття провадження у справі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема, вказав, що суд не звернув уваги на те, що справа не підсудна вказаному суду, оскільки його зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_2, що підтверджується копією закордонного паспорта.

В апеляційній скарзі на ухвалу судді від 26 січня 2016 року про забезпечення позову ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу та відмовити позивачу в заяві про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема, вказав, що судом не враховано факт наявності заборони на відчуження належної йому квартири у зв'язку з укладеним ним договором іпотеки від 05.03.2008 року, про що було відомо позивачу та суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Щодо ухвали про відкриття провадження у справі слід зазначити таке.

За загальним правилом, встановленим ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У ст.ст.110-114 вказаного Кодексу встановлені певні виключення із загального правила.

Так, відповідно до ч.9 ст.110 вказаного Кодексу позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Також, згідно ч.10 ст.110 вказаного Кодексу позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання чи перебування в Україні.

Пред'явивши вказаний позов, представник позивача зазначив місцепроживання відповідача АДРЕСА_1 (а.с.3).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Херсонській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрованим не значиться (а.с.11).

Однак, за укладеним між сторонами письмовим договором позики від 13.11.2012 року позичальник ОСОБА_2 вказав своє місцепроживання АДРЕСА_1 (а.с.9).

Також згідно відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності відповідача знаходиться 1/2 частка квартири №109 загальною площею 32,8кв.м., житловою площею 16,1кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Тому, на думку колегії суддів, на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі від 26 січня 2016 року суддя зазначеного суду підставно прийняв до уваги вказане місцепроживання відповідача ОСОБА_2 на території Суворовського району м.Херсона (АДРЕСА_1) і обґрунтовано відкрив провадження у справі.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, оскільки вони не містять у собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Зокрема, посилання заявника на те, що його зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_2, не може бути прийнято до уваги, оскільки, з одного боку, долучена до апеляційної скарги копія закордонного паспорта заявника як громадянина України не завірена належним чином, є нечіткою, нерозбірливою та не містить в собі ознак офіційного документа, а з іншого боку, не спростовує ту обставину, що місцезнаходження майна заявника чи постійного його заняття (роботи) є АДРЕСА_1, що відноситься до юрисдикції Суворовського районного суду м.Херсона.

Щодо ухвали про забезпечення позову слід зазначити таке.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.152 зазначеного Кодексу у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

З матеріалів вбачається, що представник позивача з зазначеним позовом до суду звернувся 16 грудня 2015 року (а.с.3-5).

Ухвалою суду про забезпечення позову, що оскаржується, було накладено арешт на 1/2 частку однокімнатної квартири №109 загальною площею 32,8кв.м., житловою площею 16,1кв.м., що належить відповідачу та розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).

Зазначене вжиття заходів забезпечення позову було виконано на підставі клопотання, що міститься в резолютивній частині позовної заяви (а.с.5), яке належним чином мотивоване, зокрема зазначено, що відповідач більше 2 років не виходить на зв'язок, отримав нотаріальну вимогу про повернення суми боргу, розуміючи неминучість судового стягнення з нього боргу, спробує позбутись наявного в нього майна, щоб унеможливити його реалізацію виконавчою службою для виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

Матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву від 31.03.2015р представника позивача з проханням до нотаріуса передати відповідачу вимогу на суму 290 000 доларів США про повернення Позикодавцю протягом 7 днів з дня отримання вимоги грошові кошти в сумі 290 000 доларів США, отриманих за договором позики від 13.11.2012 року (а.с.12).

Також згідно Свідоцтву від 20.05.2015р приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 посвідчила, що вказана заява від 31.03.2015р була передана ОСОБА_6 шляхом рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про отримання та отримана відповідачем 08.04.2015р. (а.с.13).

Таким чином, оскільки спір між сторонами виник відносно суми боргу 290 000 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача, то, на думку колегії суддів, вказана ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову за клопотанням представника позивача є законною і співмірною із заявленими вимогами.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та не містять підстав для скасування ухвали про забезпечення позову. Посилання заявника на наявність заборони на відчуження належної йому квартири у зв'язку з передачею квартири в іпотеку ПАТ "Державний ощадний банк України" за договором іпотеки від 05.03.2008 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сам по собі факт перебування майна в іпотеці не перешкоджає накладенню на нього арешту за іншими вимогами, при цьому необхідно дотримання відповідних норм закону, зокрема ст.54 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, ПАТ "Державний ощадний банк України" не уповноважував заявника представляти його інтереси у цій справі.

Оскільки зазначені ухвали судді про відкриття провадження у справі та про вжиття заходів забезпечення позову постановлені з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційних скарг не вказують на такі їх порушення, що вплинули на правильність вирішених судом питань, колегія суддів вважає за необхідне залишити вказані ухвали без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Суворовського районного суду м.Херсона від 26 січня 2016 року про відкриття провадження у справі відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Суворовського районного суду м.Херсона від 26 січня 2016 року про забезпечення позову відхилити.

Ухвалу судді Суворовського районного суду м.Херсона від 26 січня 2016 року про відкриття провадження у справі та ухвалу судді Суворовського районного суду м.Херсона від 26 січня 2016 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська