Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Колодійчука В.М., УмновоїО.В. , Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права на спадщину; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: Четверта Криворізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу - ОСОБА_7, про визнання правочину удаваним, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив визнати за ним право власності у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 обґрунтовував свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. При зверненні до державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 з заявою про оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, йому було відмовлено у зв'язку з наявністю суперечки між спадкоємцями та відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: Четверта Криворізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу - ОСОБА_7, про визнання правочину удаваним, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 зазначила, що вона та померлий ОСОБА_8 з лютого 2001 року і до дня його смерті проживали разом однією сім'єю. Під час їх проживання однією сім'єю з ОСОБА_8 у 2003 році, з метою покращення побутових умов, між нею і спадкодавцем з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої сторони була укладена усна домовленість про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1. 12 серпня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір дарування вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, який було вирішено оформити в такий спосіб з метою зменшення розміру податків. Позивач за зустрічним позовом передала ОСОБА_6 грошові кошти за вказану квартиру, в підтвердження чого остання надала відповідну розписку.

ОСОБА_5, уточнивши позовні вимоги, просила встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_8 з лютого 2001 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати договір дарування від 12 серпня 2003 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, удаваним, оскільки між сторонами фактично вчинено договір купівлі-продажу даної квартири; встановити факт належності за життя на праві власності ОСОБА_8 Ѕ частини спірної квартири; визнати за нею право власності на Ѕ частину цієї квартири.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1. В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку позовної давності відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Виключено з резолютивної частини рішення місцевого суду посилання на відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку позовної давності. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням нормпроцесуального права, просить скасувати вказані рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1, яка належала останньому на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 12 серпня 2003 року.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_9 від 18 січня 2013 року ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_8, оскільки відсутній факт родинних (шлюбних відносин) між заявником та померлим.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_8, у зв'язку з наявністю суперечки між спадкоємцями та відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Померлий ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 до 24 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції в незміненій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позивач за зустрічним позовом не довела своїх вимог, зокрема, що квартиру було придбано за спільні кошти. Крім того, у момент набуття правова власності за договором дарування на спірну квартиру ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 Разом з тим, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України позивач за первісним позовом має право на спадкування за законом після смерті батька.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 роз'яснено, що, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вірно виходив із того, що зустрічний позов ОСОБА_5 не доведено, а тому відсунуті підстави для вирішення питання щодо строку позовної давності.

Місцевий суд у незміненій частині всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано змінив рішення місцевого в частині вирішення питання щодо строку позовної давності до зустрічних позовних вимог, а у решті вірно залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні місцевим судом у незміненій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська