Справа № 203/4118/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського монтажного технікуму про стягнення недоплаченої стипендії, зобовязання виплачувати стипендію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 01.09.2014 року його було зараховано до складу учнів, прийнятих на навчання за напрямками (спеціальностями) за державним замовленням до Дніпропетровського монтажного технікуму. Його батько ОСОБА_2 працює у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «Павлоградвугілля» майстром гірничим підземним з повним робочим днем, зі стажем роботи у вугільній промисловості 24 років 4 місяці. Таким чином, відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» він вступив до Дніпропетровського монтажного технікуму та набув право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, за весь період навчання. Посилаючись на те, що з 01.09.2014 року стипендія йому виплачувалось в розмірі, значно меншому за розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, позивач просив суд стягнути з Дніпропетровського монтажного технікуму на його користь недоплачену стипендію за період з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року в сумі 14693 грн. 16 коп., а також зобовязати відповідача виплачувати йому стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб у відповідний період, починаючи з 01.07.2016 року до закінчення ним навчання, або до внесення відповідних змін в чинне законодавство.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в наданих письмових запереченнях просив розглядати справу без його участі. Проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №882 від 12.07.2004 року затверджено Порядок призначення і виплати стипендій, дія якого поширюється на осіб, які навчаються у навчальних закладах та наукових установах за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, у навчальних закладах, зо перебувають у власності АР Крим та комунальних навчальних закладах за рахунок коштів відповідних бюджетів. Відповідно до вказаної постанови передбачено соціальну стипендію лише тим студентам, які навчаються зі гірничими спеціальностями або постійно проживають/мешкають у населених пунктах зі статусу гірського. ОСОБА_1 є студентом технікуму за спеціальністю «Архітектурне проектування та внутрішній інтерєр» і вказана спеціальність не відноситься до гірничої. Крім того, посилався на те, що через відсутність бюджетного призначення на виконання вимог ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на законодавчому рівні та в звязку з відсутністю порядку застосування такого виду забезпечення, який має затвердити Кабінет Міністрів України, відповідач не має правових підстав для нарахування та виплат стипендії в розмірі прожиткового мінімуму студентам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш 15 років.

Суд, з урахуванням думки позивача, надання відповідачем письмових заперечень та заявленого в них в поряд-ку ст.158 ЦПК України клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності останнього.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивача з 01.09.2014 року було зараховано до скла-ду учнів, прийнятих на навчання за напрямками (спеціальностями) за державним замовленням до Дніпропетровського монтажного технікуму.

Згідно довідки №2174 від 19.04.2016 року ОСОБА_1 є студентом ІІ курсу Дніпропетровського монтажного технікуму за спеціальністю «Архітектурне проектування та внутрішній інтерєр», денної форми навчання. Строк закінчення навчання 30.06.2018 року.

Відповідно до довідки №514 від 15.07.2016 року батько позивача ОСОБА_2 працює у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «Павлоградвугілля» майстром гірничим підземним з повним робочим днем у шахті з 08.09.1992 року по теперішні час. Стаж його роботи на підземних роботах з повним робочим днем в шахті складає 24 роки 4 місяці.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Частиною 2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, виходячи із зазначених вище обставин, встановлених судом та положень ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч.2 ст.62 закону України «Про вищу освіту», позивач ОСОБА_1, батько якого є шахтарем зі стажем підземної роботи більше 15-ти років, має право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

З наданої позивачем довідки про доходи за період з вересня 2014 року по червень 2016 року вбачається, що стипендія позивачу протягом вказаного періоду виплачувалась в розмірі, що є нижчим за розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб Законом України «Про Державний бюджет України» на 2014,2015,2016 роки.

З урахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки та фактично призначених та виплачених розмірів стипендії, недоплачена ОСОБА_1 сума стипендії становить 14693 грн. 16 коп., що відображено у відповідному розрахунку, наведеному в позовній заяві, з яким погоджується суд.

В звязку з вищезазначеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з Дніпропетровського монтажного технікуму на його користь недоплаченої стипендії за період з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року в сумі 14693 грн. 16 коп.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

За ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнан-ня, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи субєктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди субєктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі ст.ст.15,16 ЦК України та ст.ст.1,3,15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про визнання права, усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобовязання вчинити певні дії, особа має субєктивне матеріальне право на їх задоволення.

Оскільки відповідно до письмових заперечень представника відповідача наданих до суду, відповідачем заперечується право ОСОБА_1 на отримання стипендії у передбаченому ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та з огляду на продовження позивачем навчання, строком закінчення якого згідно довідки №2174 від 19.04.2016 року є - 30.06.2018 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені в п.2 прохальної частини позову є обґрунтованими, заявлені у передбачений законом спосіб та підлягають задоволенню.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю та стягнути з Дніпропетровського монтажного технікуму на користь ОСОБА_1 недоплачену стипендію за період з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року в сумі 14693 грн. 16 коп., а також зобовязати відповідача виплачувати ОСОБА_1 стипендію відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законодавством для працездатних осіб у відповідний період, починаючи з 01.07.2016 року до закінчення ним навчання, або до внесення відповідних змін в діюче законодавство.

Що стосується заперечень представника відповідача проти позовних вимог з посиланням на Порядок призначення і виплати стипендій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №882 від 12.07.2004 року, суд вважає їх безпідставним, оскільки прийнятий пізніше Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови та визначає виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Розмір прожиткового мінімуму встановлюється Державним бюджетом України на відповідний рік.

Дія ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Законами України «Про Державний бюджет України» на 2014-2016 роки не зупинялась.

Також є безпідставними посилання представника відповідача на відсутність відповідних бюджетних призначень на виконання вимог ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки обов'язок держави передбачений вказаним законом щодо виплати студентам державних вищих навчальних закладів, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менше 15 років, стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, не може ставитись у залежність від наявності у бюджеті коштів та бюджетних асигнувань, про що зокрема, зазначив європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2015 року у справі «Кечко проти України».

У відповідності до ст.88 ЦПК України з Дніпропетровського монтажного технікуму на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16 ЦК України, ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст.62 закону України «Про вищу освіту», ст.ст.1,3,10,11,27,31,58-61,88,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського монтажного технікуму про стягнення недоплаченої стипендії, зобовязання виплачувати стипендію задовольнити повністю.

Стягнути з Дніпропетровського монтажного технікуму на користь ОСОБА_1 недоплачену стипендію за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2016 року в сумі 14693 грн. 16 коп.

Зобовязати Дніпропетровський монтажний технікум виплачувати ОСОБА_1 стипендію відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законодавством для працездатних осіб у відповідний період, починаючи з 01 липня 2016 року до закінчення ним навчання, або до внесення відповідних змін в діюче законодавство.

Стягнути з Дніпропетровського монтажного технікуму на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю. Казак