Cправа №549/543/16-ц
Провадження№2/549/313/16
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2016 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

з участю секретаря Міщенко Т.А.

за участю осіб, які беруть участь у справі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мокіївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами №53 по вул.Заяма в с.Піски-Удайські Чорнухинського району Полтавської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 14.01.2004 року.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що його батько був власником будинку, який розташований по вул.Заяма,53 с.Піски-Удайські Чорнухинського району Полтавської області, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

Посилаючись на викладене просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав і суду пояснив, що в свідоцтві про його народження відомості про його батька зазначені як «Федір», оскільки його мати та батько проживали без реєстрації шлюбу.

Мокіївська сільська рада Чорнухинського району Полтавської області надала суду письмову заяву, в якій просили справу розглянути за відсутності їх представника.(а.с.29).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників цивільних правовідносин, у спосіб, перелік яких передбачений законодавством.

Відповідно до ч.3,4 ст. 10, ч.ч.1, 2 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог зазначеної статті звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що 14.01.2004 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина.

До спадкового майна входить житловий будинок по вул. Заяма,53 в с.Піски-Удайські Чорнухинського району Полтавської області (а.с.6, 14).

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_1, відомості про його батька вказані як "Федір" (а.с.5).

Постановою державного нотаріуса Чорнухинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 22.12.2016 р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок (а.с.18).

Заявляючи вимогу про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, позивачем не надано доказів, що підтверджують родинні зв'язки позивача з померлим.

Довідка виконкому Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області №710 від 09.11.2016 р. в силу ст.ст.58,59 ЦПК України не є належним та допустимим доказом у справі стосовно родинних відносин померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Оскільки позивачем ОСОБА_1 не доведено факту виникнення у нього права на спадкування після померлого ОСОБА_2, підстав до задоволення його позову у справі не вбачається.

При цьому необхідно зазначити, що згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Зокрема, відповідно до розяснень, які містяться п в.1,15 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати наступні факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216,1222,1261 ЦК України, ст.ст.10,11,57,60, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволеннні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинский районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення cуду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлене у повному обсязі 30 грудня 2016 року.

Суддя