Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою: Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, звернувся в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в службі у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебуває малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька дитини в актовому записі про народження внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року (справа № 755/9155/15-ц) ОСОБА_2 було відібрано у матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав. З 27 серпня 2015 року по теперішній час малолітня ОСОБА_2 перебуває в Центрі захисту дітей «Наші діти» за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 28-Б. Відповідно до розпорядження голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 вересня 2015 року № 426 «Про надання статусу малолітній дитині» ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 21 вересня 2015 року № 441 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною» опікуном малолітньої ОСОБА_2 призначено ОСОБА_4, директора Центру захисту дітей «Наші діти», який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 28-Б. Біологічна мати дитини ОСОБА_3 не виконує покладені на неї батьківські обов'язки по навчанню, вихованню та утриманню своєї дитини, не приймає участі у її вихованні, житті та розвитку. Ці обов'язки виконує опікун дитини. ОСОБА_3 жодного разу не звернулася до служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з метою повернення їй дитини на виховання та утримання. За інформацією Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, ОСОБА_3 не відвідувала тренінгову програму «школа відповідального батьківства», за послугами до спеціалістів центру не зверталась. Згідно листа Центру захисту дітей «Наші діти» від 27 квітня 2016 року № 37 за весь період перебування дитини в Центрі захисту дітей «Наші діти», мати рідко відвідувала свою дитину, тому що зустрічі матері з дитиною негативно впливають на поведінку та психоемоційний стан дитини. Малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчається в середній загальноосвітній школі № 81 м. Києва, мати ОСОБА_3, цікавилися успіхами у навчанні дитини по телефону та Інтернету. У школі ОСОБА_3 не відвідувала ОСОБА_2 під час навчального процесу, що підтверджується характеристикою, виданою директором школи № 81 ОСОБА_5. ОСОБА_3 проживає в антисанітарних умовах. Рекомендації спеціалістів служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, щодо поліпшення санітарних умов свого помешкання не виконала, не створила належні умови проживання для дитини. ОСОБА_3 не працює, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 не сплачує. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 07 квітня 2016 року № 2733/41/3/103, доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що ухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Представник позивача Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації - ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проживає в антисанітарних умовах, дитина харчувалася, до відібрання у матері, у місяцях для харчування безпритульних, постійно не відвідувала школу. З часу відібрання дитини у матері, остання не відвідувала дитину, умови проживання не змінила, до служби у справах дітей не зверталася, до школи не приходила, до квартири працівників служби не допускала. Також, вона не зверталася до суду із заявою про повернення дитини. Відповідачу просто зручно телефонувати доньці, відвідувати її у центрі, і жити саме таким чином, без зобов`язань. Крім того пояснила суду, що Центр захисту дітей «Наші діти» не являється інтернатом, діти там проживають як у багатодітній сім'ї, можуть вільно покидати Центр, відвідувати гуртки. В разі виправлення відповідача, вона завжди може поновити себе у батьківських правах.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Пояснила суду, що вона пізно народила доньку та виховує її самостійно. Її донька завжди охайно вдягнута, взута, займається танцями. З того часу, як дитина почала відвідувати перший клас, до неї почали приходити працівники служби у справах дітей щодо надання їй допомоги, так як вона мати-одиначка. В квартирі вона проживає з донькою та матір'ю інвалідом. Офіційно вона не працює, проте підробляє на ринку по суботам та неділям, отримуючи кошти у розмірі приблизно 800 гривень. Крім того, їй віддають позичені кошти у розмірі приблизно 2000 гривень, також вона отримує соціальну допомогу. Оплачувати тренування доньки їй допомагали люди з церкви. Зазначила, що вона не вживає ні алкоголь, ні наркотики. Дитині вона в четвертому класі купила планшет, у третьому - телефон, а на майбутнє день народження подарує їй ноутбук. Донька має спортивний костюм, куртку «Пума», ще одну куртку, два светри, дві пари джинсів, шість шапок. Дійсно вона має заборгованість по квартирі у розмірі 26 000 гривень, проте за світло, воду вона справно сплачує платежі. Всі недоліки, висловлені службою, вона усунула. Готує різноманітні страви (червоний, зелений борщ, олів'є) в електрокастрюлі, якщо необхідно може приготувати їжу у сусідів. У доньці в кімнаті вона також прибрала, пофарбувала відкоси та підвіконня, придбала диван за 2400 гривень у сусідів. Антисанітарні умови лише у туалеті та ванній кімнатні, оскільки вона одразу все зробити не може. Зазначила, що відвідує дитину кожну неділю у школі. ОСОБА_7 почала добре вчитися. Після того, як доньку забрали до центру, їй допомагало соціальне партнерство. Щодо проживання у її квартирі чоловіка, пояснила суду, що це ОСОБА_8, якого її донька знає з шести років та називає батьком, та останній допомагає їй з ремонтними роботами в квартирі, та постійно у неї не живе.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у запереченні проти позову, долучених до матеріалів справи, просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що квартира відповідача є трикімнатною, за час судового розгляду справи відповідач прибрала в квартирі, в деяких її частинах зробила ремонт. Вважає, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, встановлених Сімейним кодексом України не має.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти задоволення позову не заперечувала. Пояснила суду, малолітня ОСОБА_2 прибувши проживати до Центрі захисту дітей «Наші діти» не могла читати, висловлювати свою думку, прибирати, готувати, мала педикульоз. Наразі дитина змінилася, почала гарно вчитися, разом з іншими дітьми готує їжу, прибирає. Мати дитини - ОСОБА_3 спочатку взагалі не відвідувала дитину, а почала приходити до центру з січня 2016 року щомісячно. Дитина поводила себе в Центрі спокійно, кожен день спілкувалася з матір'ю по телефону та хотіла повернутися додому. Але відповідач нічого не робила для повернення дитини додому, рішення не виконувала, із заявою про повернення дитини також не зверталася, а почала здійснювати активні дії лише після судових засідань в даній справі. Зазначила, що спочатку дитина не мала платіжної картки, останню було оформлено відповідачем лише, коли ОСОБА_2 мала їхати до Львова і тільки лише задля купівлі подарунків матері та бабусі. Також пояснила суду, що має двоякий стан щодо питання позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки повернення дитини матері слугує загрозою для життя дитини. Крім того, дитина може перебувати у сімейній групі, де перебуває близько п'яти дітей та які проживають у п'ятикімнатній квартирі.

Уповноважений представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Уповноважений представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - ОСОБА_11, який також діяв в інтересах Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що в судовому засіданні відповідач обіцяла, що прийде до нього на прийом, проте обіцянки не дотрималася та в котрий раз не допустила працівників Служби у справах дітей до власної квартири. Він особисто, як начальник Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації запропонував відповідачу вихід із її скрутного становища, шляхом відкликання позову та надання додатково шестимісячного строку з метою допомогти відповідачу забезпечити дитині належні умови проживання. Для цього він пропонував забезпечити звернення до благодійних організацій, які б допомогли відповідачу зробити ремонт в квартирі та прилаштувати її для проживання дитини. Однак відповідач відмовилась від такої пропозиції. Надані відповідачем фото та відео нібито її квартири, вважає неналежними доказами у справі оскільки такі фото та відео здійснені в окремих кутках нібито квартири відповідача. При цьому відповідач, навіть після судових засідань, не допустила працівників Служби до квартири, з метою її повного огляду. В квартирі відповідача відсутнє газопостачання, плита, на якій можливо було б готувати їжу, а посилання відповідача на наявність нібито електрокастрюлі є сумнівним та не забезпечить належного харчування дитині. Ванна кімната та туалет в квартир відповідача в антисанітарному стані, що негативно вплине на підтримання гігієни дівчинки. Посилання відповідача, що вона замінила вікна в кімнаті дівчинки, не відповідає дійсності. В кімнаті дійсно замінені вікна на пластикові, однак це було здійснено до відібрання дівчинки та з допомоги благодійної організація. Відповідач та малолітня дитина харчувалися та одягалися виключно за рахунок церкви «Слово Благодаті» та благодійної організації «Стефанія», що і в подальшому робила відповідач, після відібрання дитини В квартирі, в кімнаті дівчинки, проживає сторонній чоловік, який за відомості дільничного та сусідки є квартирантом. Саме у зв`язку із цим в кімнаті дівчинки було прибрано.

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 - Солонська Л.Я. в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 - Мороз О.В. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Зазначила, що позивачем до відповідача ставилася лише вимога щодо забезпечення санітарних умов проживання дитини, В той же час, відповідач таких кроків не робила, натомість придбавала дитині телефон, планшет. Але таке забезпечення не є створення належних умов проживання дитині - дівчинці. Не всі батьки мають окремі квартири, а тим паче можуть забезпечити своїм дітям окремі кімнати для проживання, проте не завжди ставиться питання про позбавлення таких батьків батьківських прав. Відповідач мала рішення щодо відібрання дитини, проте не здійснила жодних кроків для повернення дитини. На співпрацю із Службою у справах дітей вона також не йде. Адвокат відповідача здійснює більше кроків, щодо повернення відповідачу дитини, ніж сама відповідач. Щодо відео, на якому відображена квартира відповідача, то вказане відео не є безперервним, та останнє не може свідчити, що на відео саме квартира відповідача, у зв'язку з чим не впевнена у належності даного відео в якості доказу у вказаній справі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народилася ОСОБА_2, батьками якої записані - ОСОБА_14 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідно до витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, державна реєстрація народження ОСОБА_2 проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.6).

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було відібрано без позбавлення батьківських прав у матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та передано її Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації для подальшого влаштування. Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 на користь органу, в якому буде перебувати дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дину відповідного віку, починаючи з 07 травня 2015 року до її повноліття (а.с.7-9).

Згідно листа-відповіді Дніпровського районного в місті Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 30 березня 2015 року № 42/177, ОСОБА_3 не зверталась до центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за допомогою щодо повернення їй дитини на виховання та відвідування курсів відповідального батьківства (а.с.14).

В подальшому, на підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 426 від 14 вересня 2015 року «Про надання статусу малолітній дитині», малолітній ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.4).

Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 441 від 21 вересня 2015 року «Про призначення опіки над малолітньою дитиною», ОСОБА_4, яка є директором центру захисту дітей «Наші діти» було призначено піклувальником над малолітньою ОСОБА_2 (а.с.3).

Відповідно до листа-відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва» 06 червня 2016 року № 498, дитина ОСОБА_2 перебуває в Центрі «Наші діти» з серпня 2015 року. Щорічно (2015 року, 2016 року) проходить диспансеризацію, патології не виявлено. Зі слів співробітників Центру «Наші діти» мати регулярно спілкується з дитиною по телефону. Щомісячно, а інколи і щотижня відвідує дитину в Центрі, цікавиться станом здоров'я дитини (а.с.12).

Згідно характеристики, виданої середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 81 м. Києва, ОСОБА_2 навчається у СЗШ І-ІІІ ст. № 81 з 2015 року. ОСОБА_15 в міру своїх можливостей, але добросовісно і ретельно відноситься до виконання домашніх завдань, на уроках уважна і допитлива, протягом навчального року підвищила свої оцінки з достатнього рівня до середнього. Приймає активну участь у житті класу і школи. Займається спортом. Протягом навчального року гр. ОСОБА_3 цікавиться навчанням малолітньої ОСОБА_2, систематично (раз на тиждень) телефонує класному керівникові ОСОБА_16, якщо є можливість, то класний керівник і гр. ОСОБА_3 спілкуються через Інтернет (вконтакті) онлайн. У школі гр. ОСОБА_3 не відвідувала ОСОБА_2 під час навчального процесу. ОСОБА_2 дуже чутливо і лагідно відноситься до своєї мами і бабусі. У розмовах з однокласниками і класним керівником постійно згадує про них і сумує, чекає на зустріч з ними (а.с.11).

Відповідно до довідки форми 3 № 198 від 21 березня 2016 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4

Як вбачається з акту № 42 обстеження умов проживання, складеного провідним спеціалістом відділу опіки ССД Дніпровської РДА в м. Києві ОСОБА_6 та головним спеціалістом відділу опіки ССД Дніпровської РДА в м. Києві ОСОБА_17, при проведенні обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_6, було встановлено, що житло розміщено на першому поверсі дев'ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат, загальна площа - 65,2 кв.м., житлова площа - 40,3 кв.м. На час візиту ОСОБА_3 до квартири не пустила. Квартира потребує ремонту, зі слів ОСОБА_3 квартира в задовільному стані. ОСОБА_3 не працює, проживає в даній квартирі з ОСОБА_18 Біля квартири відчувається неприємний запах з квартири ОСОБА_3 Стан ОСОБА_3 під час візиту був нормальний, адекватний, проте зовнішніх вигляд неохайний (а.с.17).

Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії № 6 від 28 березня 2016 року), складеного 07 квітня 2016 року, комісією встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір'ю малолітньої ОСОБА_2 Відомості про батька дитини в актовому записі про народження внесені відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року (справа №755/9155/15-ц) дитину було відібрано у матері без позбавлення батьківських прав. З 27 серпня 2015 року по теперішній час малолітня ОСОБА_2 перебуває в Центрі захисту дітей «Наші діти» за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 28-Б. Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 вересня 2015 року № 426 «Про надання статусу малолітній дитині» ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 21 вересня 2015 року № 441 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною» опікуном дитини призначено ОСОБА_4, яка є директором центру захисту дітей «Наші діти», який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, 28-Б. ОСОБА_3 жодного разу не звернулася до органу опіки та піклування з метою повернення їй дитину на виховання та утримання. За весь період перебування дитини в Центрі захисту дітей «Наші діти», мати рідко відвідувала свою дитину, тому що зустрічі матері з дитиною негативно впливають на поведінку та психоемоційний стан дитини. За результатами обстеження житлово-побутових умов проживання матері дитини ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 було з'ясовано, що умови для помешкання в квартирі не задовільні. Квартира потребує ремонту та генерального прибирання. Не створено належних умов для повноцінного проживання малолітньої дитини. Приймаючи до уваги зазначене вище, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що не створено належних умов для повноцінного проживання малолітньої дитини (а.с.18).

Таким чином, безпосередніми підставами пред'явлення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 слугували, зокрема, те, що відповідачем не було створено відповідних умов для повноцінного проживання малолітньої дитини, у квартирі де антисанітарні умови, при цьому після відібрання дитини у відповідача, остання не змінила будь-яких умов проживання, у зв'язку з чим подальше проживання дитини у таких умовах є недоцільним та створює загрозу життю дитині.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, сторона відповідача стверджувала, що вона створила належні умови для розвитку дитини, у квартирі прибрала, пофарбувала підвіконня, відкоси, вона придбавала доньці телефон, планшет, відвідує дитину у центрі та всіляко піклується про дитину.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до довідки від 04 грудня 2015 року, виданої Київської міською психоневрологічною лікарнею № 2, ОСОБА_3 в диспансерному відділенні Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно довідки № 368819 від 05 жовтня 2016 року, виданої Київською міською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія», ОСОБА_3 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Відповідно до акту № 15 обстеження умов проживання, складеного провідним спеціалістом відділу опіки ССД Дніпровської РДА в м. Києві ОСОБА_6, спеціалістом, залученим по програмі «Діти, сім'я, столиця» ССД КМДА ОСОБА_8, фахівцем із соціальної роботи Дніпровського РЦСССДМ ОСОБА_19, головним спеціалістом Дніпровського ССД ОСОБА_20, внаслідок обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_6 було встановлено, що умови проживання незадовільні. На час візиту в квартирі: в одній кімнаті, яка відокремлена для дитини є розкладний диван. В другій кімнаті проживає мати дитини, кімната брудна. Загальний стан квартири незадовільний, потребується генеральне прибирання. Двері проходу в квартирі завішені ганчірками. На даний час умов для проживання дитини не створено. Ванна кімната та туалет потребують сантехнічних робіт. Кімната матері та бабусі потребує генерального прибирання. На сьогоднішній день ОСОБА_3 працює на Дарницькому базарі продавцем, має середній заробіток за місяць 2000 гривень зі слів ОСОБА_3, АДРЕСА_5 не підтверджена.

Згідно акту № 22 обстеження умов проживання, складеного головним спеціалістом ССД Дніпровської РДА в м. Києві та спеціалістом І категорії ДРЦСССДМ ОСОБА_21, з метою обстеження квартири АДРЕСА_1 було здійснено вихід за даною адресою, на час візиту до квартири спеціалісти не потрапили, гр. ОСОБА_3 не була вдома, двері ніхто з мешканців не відчинив.

Будучи опитаною в судовому засіданні малолітня ОСОБА_2 пояснила суду, що хоча у них з мамою вдома не найкращі умови, проте вона бажає проживати саме з матір'ю, не бажає жити в Центрі захисту дітей або в іншій сім'ї. Вона має окрему кімнату, в якій є окреме ліжко, шафа, стіл, комп'ютер. Коли їй було десять років, мати придбала їй планшет, в дванадцятирічному віці - ноутбук. Мати купує їй модний одяг, в квартирі є дві шафи, речей у них багато та мати сортує їх, старі речі викидає або роздає. Під час її проживання з матір'ю, вони відвідували цирк, коли вона була зовсім маленькою, відвідували атракціони раз в місяць, відвідували зоопарк, вона куштувала солодку вату, попкорн, мати купувала їй іграшку. Також, вони відпочивали з матір'ю та бабусею на Київському морі, в Миргороді та це був чудовий відпочинок. Мати та бабуся навчили її плавати та ниряти. Також, вони ходили відпочивати на озеро. Крім того, вона відвідувала танці та танцювала у співачки ОСОБА_24, куди її влаштувала мати через свою подругу, мати приходила на її концерт. Вони з мамою також любили дивитися різноманітні фільми (фантастику, комедії). Її мати ніколи не вживала алкоголь, не била її, лише інколи могла наказати лише тим, що не пустити гуляти. Мати також давала їй кошти на відвідування з подругою кафе. Крім того, мати відкрила рахунок у банку, куди перераховувала на її користь кошти та слідкувала за тим, як вона їх витрачає. Про її здоров'я мати також піклувалася: в квартирі є аптечка, коли вона хворіла мати давала їй пігулки, а також водила до лікаря. Щодо умов проживання, зазначила, що ремонт у квартирі вони не робили давно. На стіні висять простирадла, оскільки на стіні є чорна пляма, коли простирадло мокрішає, мати його викидає. В санвузлі їх квартири пофарбовано, в наявності є туалетний папір та освіжував повітря. Інколи у ванній кімнаті не було води та вони набирали воду для того, щоб помитися. При цьому, також зазначила, що не пам'ятає, щоб у їх квартирі тривалий час не було світла, води чи газу. Щодо харчування пояснила суду, що мати готувала їй їжу на плиті (борщ, супи, картоплю, вермішель) та навіть навчала її готувати їжу, вона вміє чистити картоплю. Крім того, вони відвідували інколи їдальню та там харчувалися. В центрі для безпритульних вони могли брати тільки солодощі, вони відвідували церкву «Стефанія». Зазначила, що її мати не працює, оскільки доглядає її сліпу бабусю, яка проживає разом з ними, прибирати матері тяжко. Вона повідомляла їй, що до них приходили зі служби у справах дітей та сказали, якщо вона не зробить ремонт, її позбавлять батьківських прав. В кінці літа 2015 року її забрали до Центру захисту дітей «Наші діти». Мати приходить до неї в Центр по суботам, вони спілкуються з нею, вона питає, коли вона повернеться додому, мати дає їй гроші. Крім того, до Центру приходив її батько та бабуся, але їх не допустили. Інша бабуся не змогла прийти, так як є сліпою. За час її перебування у Центрі мати поприбирала та зробила ремонт у квартирі. В Центрі вона катається на роликах, відвідує хор та почала краще вчитися, так як цього захотіла сама. Інколи у неї виникають конфліктні ситуації з дівчинкою, з якою проживає в одній кімнаті.

З показів самої відповідачки ОСОБА_3 вбачається, що в санвузлі та ванній кімнаті дійсно незадовільні умови, оскільки вона все зробити не може, а здійснення ремонту в квартирі вважає недоцільним, оскільки сусіди постійно заливають її квартиру. Разом з тим, покази відповідача свідчать про те, що остання не розуміє сутності пред'явлених вимог, не вважає, що вказані умови проживання можуть впливати на стан здоров'я її доньки, при цьому в судових засіданнях поводилася зверхньо та не бажала йти на будь-які домовленості щодо допуску спеціалістів служби у справах дітей до квартири, навіть враховуючи те, що судом оголошувалася перерва у справі саме для надання можливості перевірки стану квартири відповідача, а на спростування відомостей про незадовільні умови проживання, стороною відповідача суду надано було відеозапис з квартири відповідача. В той же час, вказаний відеозапис не може слугувати належним та допустимим доказом в розрізі даного спору, оскільки відеозапис знято відривними фрагментами та не відображає стан квартири в цілому, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості встановлення чіткої картини відображення стану квартири відповідача та створення останньою належних умов для проживання малолітньої доньки. Крім того, з показів малолітньої ОСОБА_2 також вбачається, що умови їх проживання є не дуже хорошими, інколи вони з матір'ю харчувалися у благодійних організаціях.

Відповідно до ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Як встановлено судом, на момент звернення позивача до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2, малолітня ОСОБА_2 була відібрана у матері ОСОБА_3 без позбавлення матері батьківських прав, при цьому відповідач не здійснювала жодних дій щодо повернення їй доньки, до Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації щодо даного питання не зверталася, при цьому відвідувала дитину у Центрі, де вона перебувала не часто, порушуючи графік відвідувань.

Так, згідно довідки № 140 від 05 жовтня 2016 року, виданої Центом захисту дітей «Наші діти», ОСОБА_3, яка є матір'ю вихованки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відвідувала доньку в Центрі в період з 28 липня 2015 року по 05 жовтня 2016 року в наступні дні: 27 грудня 2015 року, 13 січня 2016 року, 07 лютого 2016 року, 13 березня 2016 року, 23 березня 2016 року, 08 червня 2016 року, 25 червня 2016 року, 03 липня 2016 року, 01 жовтня 2016 року.

Відповідно до відомостей виписки по рахунку відповідача ОСОБА_3 від 03 жовтня 2016 року, відкритого у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на картку відповідачем 03 жовтня 2016 року було перераховано 800 гривень. Вказані грошові кошти, як встановлено судом, були перераховані на користь доньки відповідача ОСОБА_2, при цьому будь-яких інших коштів на утримання дитини відповідачем на картку перераховано не було, відповідач отримує лише соціальну допомогу від держави. Крім того, відповідач офіційно не працевлаштована, працює на ринці, проте вказані обставини будь-якими доказами не підтверджуються.

Крім того, відповідно до довідки від 04 жовтня 2016 року, виданої Житлово-експлуатаційною дільницею № 404, станом на 01 вересня 2016 року загальний борг за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 складає 47 454,93 гривень, остання оплата була проведена 30 серпня 2016 року. Борг по квартирній платі в період 01 червня 2015 року - 01 вересня 2016 року складає 1686,75 гривень. Обстежити житлові умови в квартирі АДРЕСА_2 можливості, мешканка доступу не надала.

Згідно довідки від 19 грудня 2016 року, виданої Житлово-експлуатаційною дільницею № 404, станом на 01 грудня 2016 року борг за житлово-комунальні послуги складає: 26 723,93 гривень. Остання оплата була проведена 30 серпня 2016 року. Борг по квартирній платі в період 01 червня 2015 року - 01 грудня 2016 року складає 1946,25 гривень. Водопостачання в квартиру не припинялось так як по проекту будинку в під'їзді АДРЕСА_8 централізоване водопостачання і перекрити водопостачання немає змоги бо припиняється постачання води на весь під'їзд. Комісійно 14 грудня 2016 року проводилось обстеження житлових умов в квартирі АДРЕСА_3. В квартирі на кухні частково проведений косметичний ремонт (поклеяні шпалери). Коридор, санвузол та кімнати потребують косметичного ремонту. На кухні газова плита відсутня, подача газу перекрита та заглушена труба. При спілкуванні з мешканкою ОСОБА_3, вона повідомила, що проживає з матір'ю, сторонні особи не проживають.

Відповідно до рапорту лейтенанта поліції ДОП Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві Близнюк В.О. від 27 грудня 2016 року, останнім було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_9 проживають квартиранти. Про дану ситуацію в квартирі НОМЕР_1, вони не знають так як зовсім недавно переїхали сюди. Інформації з приводу гр. ОСОБА_3 повідомити не змогли. Та в бесіді з громадянкою з квартири НОМЕР_2 щодо квартири НОМЕР_1 заходить постійно невідомий чоловік.

Згідно письмових пояснень гр. ОСОБА_23 від 27 грудня 2016 року, остання проживає у АДРЕСА_10, свою сусідку з квартири НОМЕР_1 вона знає протягом тривалого часу, наскільки їй відомо до ОСОБА_3 постійно приходить невідомий громадянин, але чи він винаймає чи так проживає, повідомити не може.

Таким чином, викладені обставини свідчать про те, що відповідачем не тільки не створено належних побутових умов для проживання та розвитку її доньки, крім того останньою також і не здійснюються всі належні дії для фінансового утримання власної доньки. Так, за останній рік її проживання у Центрі відповідачем було покладено на рахунок в забезпечення власної доньки лише суму коштів у розмірі 800 гривень, при цьому відповідач також офіційно не працевлаштована, що не заперечувалося останньою, а розмір її доходу складається з періодичних заробітків та соціальної допомоги.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Позбавлення батьківських прав є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає винну поведінку батька чи матері щодо виконання ними таких обов'язків.

Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють органи опіки і піклування: районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад, а безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей при вказаних органах.

Згідно п. 3-1 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 з метою створення належних умов для забезпечення реалізації права кожної дитини на виховання в сім'ї, підтримки сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах, та захисту прав дітей у таких сім'ях служби у справах дітей взаємодіють із суб'єктами соціальної роботи з сім'ями, дітьми та молоддю.

Суб'єкти соціальної роботи надсилають до служб у справах дітей повідомлення за формою, встановленою Мінсоцполітики, про сім'ї з дітьми, в яких батьки у зв'язку з тривалою хворобою не можуть виконувати належним чином свої батьківські обов'язки.

У разі підтвердження інформації про складні життєві обставини сім'ї, в якій виховується дитина (діти), центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді готує і подає на розгляд комісії з питань захисту прав дитини матеріали про стан сім'ї, перелік яких затверджується Мінсоцполітики, а також надає сім'ї соціальні послуги відповідно до потреб.

Для організації соціального захисту дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, надання їй та її батькам (або особам, які їх замінюють) комплексу соціальних послуг на підставі матеріалів, підготовлених центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та іншими суб'єктами соціальної роботи, служба у справах дітей у разі необхідності направляє дитину до закладу соціального захисту дітей (п. 3- 3).

Підпунктом 9 пункту Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, передбачено, що статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям, зокрема, у зв'язку з тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері хвороби, що перешкоджає виконанню ними батьківських обов'язків, виданим у порядку, встановленому МОЗ.

Враховуючи наведене, на державу покладено обов'язок допомагати сім'ям, які перебувають у складних життєвих обставинах, та захищати права дітей у таких сім'ях та надавати соціальні послуги відповідно до потреб.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки на час розгляду справи відповідачем не створено належних санітарних умов для проживання дитини, що виключає можливість повернення дитини матері. Квартира перебуває в антисанітарному стані, незважаючи на те, що вже під час судового розгляду, в кімнаті в якій безпосередньо мешкала дитина та в кухні здійснено прибирання. Інші приміщення квартири не змінилися, що загрожує здоров`ю дитині - дівчинки, в квартирі мешкає сторонній чоловік, в квартирі відключене газопостачання, що виключає можливість приготування їжі. Поведінка відповідача в судовому засіданні свідчить про її зневажливе ставлення до можливої допомоги з боку органів державної влади, неспроможності забезпечити дитину не тільки належним умовами проживання, а й здійснення контролю за розвитком дівчинки, її навчанням, що є важливими елементами розвитку дитини в психологічному аспекті, за відсутності яких дитина може опинитися в негативному середовищі свого розвитку та зростання. При цьому суд також враховує, що під час перебування дитини в Центрі захисту дітей «Наші діти» та під опікою ОСОБА_4. дитина змінилася на краще, що підтверджено відповідачем в судовому засіданні, а тому повернення до середовища в якому мати не може забезпечити дитину нормальними умовами проживання, забезпечення та виховання, може призвести до негативних наслідків розвитку дитини. При цьому, суд наголошує на тому, що у разі виправлення відповідача в питаннях створення належних умов для виховання та розвитку доньки, відповідач має право в порядку ст. 169 Сімейного кодексу України звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10, 58, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: