Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом повного товариства «Ломбард «Кредит» товариства з обмеженою відповідальністю «Ойкумена південь» і компанія» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_4 до повного товариства «Ломбард «Кредит» товариства з обмеженою відповідальністю «Ойкумена південь» і компанія» про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою повного товариства «Ломбард «Кредит» товариства з обмеженою відповідальністю «Ойкумена південь» і компанія» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року повне товариство «Ломбард «Кредит» товариства з обмеженою відповідальністю «Ойкумена південь» і компанія» (далі - ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 05 жовтня 2013 року між ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» та

ОСОБА_4 було укладено в нотаріальній формі договір позики № 5/Н, за умовами якого ОСОБА_4 отримала в тимчасове користування грошові кошти в сумі 168 000 грн до 05 жовтня 2015 року зі сплатою 5 % щомісячно від суми позики. Зокрема, 05 жовтня 2013 року ОСОБА_4 видано

140 000 грн, а 06 жовтня 2013 року - 28 000 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором позики, 05 жовтня 2013 року між ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» та ОСОБА_4 було укладено в нотаріальній формі договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_4 передала в іпотеку ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,6 кв.м, житловою - 30,3 кв.м.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором позики утворилась заборгованість, яка станом на 16 лютого 2015 року складала 218 268 грн, та в рахунок погашення якої ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» просило звернути стягнення на предмет іпотеки, визнавши за ним право власності на вказану квартиру, оціночною вартістю 115 446 грн.

У липні 2015 року ОСОБА_4, звернулася до суду із зустрічним позовом до ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» про визнання недійсним договору іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що договір іпотеки не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки він набрав чинності раніше ніж договір позики, адже вся сума коштів за договором позики була їй передана 06 жовтня, а не 05 жовтня 2013 року. Зазначене, на її думку, суперечить вимогам Закону України «Про іпотеку», так як іпотека за своїм змістом має похідний характер від основної угоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2015 року позовні вимоги ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики, яка станом на станом на 16 лютого 2015 року складала 218 268 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, визнавши за ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,6 кв.м, житловою - 30,3 кв.м, оціночною вартістю 115 446 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня

2016 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня

2016 року, залишити в силі рішення Центрального районного суду

м. Миколаєва від 15 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 від виконання своїх зобов'язань за договором позики ухиляється, а тому враховуючи положення п. 5.3 договору іпотеки та ст. 37 Закону України «Про іпотеку» наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за позивачем. В частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інтонації зазначив, що відсутні підстави для визнання договору іпотеки недійсним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що п. 5.3 договору іпотеки передбачає позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» в обраний ним спосіб.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 жовтня 2013 року між ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» та

ОСОБА_4 в нотаріальній формі укладено договір позики № 5/Н, за умовами якого ОСОБА_4 отримала в тимчасове користування грошові кошти в сумі 168 000 грн на строк до 05 жовтня 2015 року зі сплатою 5 % щомісячно від суми позики.

За змістом п. 3.3.1 договору позики позичальник зобов'язана щомісячно сплачувати відсотки та інші необхідні платежі на рахунки, зазначені у договорі. У випадку невиконання вимог, зазначених п. 3.3 цього зобов'язання протягом більше 5 днів настають наслідки передбачені п. 4.3 договору, а саме: строк повернення позики вважається таким, що настав, позичальник повинен погасити позику та сплатити проценти за користування позикою, нараховані пеню та штрафні санкції.

На виконання умов договору позики позивач 05 жовтня 2013 року видав відповідачу 140 000 грн, а 06 жовтня 2013 року - 28 000 грн.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором позики,

05 жовтня 2013 року між сторонами укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_4 передала в іпотеку ПП «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» належну їй двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,6 кв.м, житловою - 30,3 кв.м., заставною вартістю 170 099 грн.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначав, що

ОСОБА_4 з 09 грудня 2014 року виплати за договором позики припинила, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на

16 лютого 2015 року складала 218 268 грн.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, зокрема, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано

ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15.

Судами встановлено, що п. 5.3 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи зазначене, правильним, законним та обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні даного позову в обраний позивачем спосіб.

Суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну правову оцінку, вірно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про наявність правових підстав, передбачених ст. ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку», для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки спростовуються вищевказаними нормами матеріального права та зазначеним правовим висновком Верховного Суду України, який є обов'язковим для застосування згідно з положеннями ст. 360-7 ЦПК України.

Рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення зустрічних позовних вимог не було предметом касаційного оскарження, а тому не переглядається судом касаційної інстанції.

Враховуючи зазначене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу повного товариства «Ломбард «Кредит» товариства з обмеженою відповідальністю «Ойкумена південь» і компанія» відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М.Коротун