Провадження № 2/331/1296/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., за участю секретаря Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В позові зазначає, що 22.12.2015 року померла громадянка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 344787, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 23.12.2015 року, актовий запис № 8807, яка є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно останньої, яке складається з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 34,67 кв.м., житлова площа 17,6 кв. м., яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло №457 виданого 29.12.1997 року Запорізьким електровозоремонтним заводом та свідоцтва про право на спадщину за законом р.№1-1100 від 05.11.2010 року виданого Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

У зв'язку із правовою необізнаністю, Позивач та Відповідач після спливу строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 з метою прийняття спадщини, проте їм було відмовлено із зазначенням порядку подальших дій. (лист №90/01-16 від 26.07.2016 року, копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 26.07.2016 року №44575538, які додаються).

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 34, 677 кв. м., житлова площа 17, 6 кв. м. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову на вищезазначених підставах не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

ОСОБА_5 є рідною донькою ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії I-ЖС № 425284, видане Жовтневим ЗАГС м. Запоріжжя від 14.10.1975 року.

ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія ІІ-ЖС №461924 від 13.08.1993 року, виданим Жовтневим відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №292.

ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії I-ЯК № 191211, видане Шевченківським р/б ЗАГС м. Запоріжжя.

ОСОБА_3 померла 22.12.2015 року, про що свідчить свідоцтво про смерть від 23.12.2015 року серії І-ЖС №344787, видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно останньої, яке складається з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 34,67 кв.м., житлова площа 17,6 кв. м., яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло №457 виданого 29.12.1997 року Запорізьким електровозоремонтним заводом та свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за №1-1100 від 05.11.2010 року виданого Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

Згідно розяснення щодо оформлення спадщини №90/01-16 від 26.07.2016 року, наданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропустили строк звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті 22 грудня 2015 року матері ОСОБА_3, спадкова справа після смерті не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину» від 26.07.2016 року №44575538.

Згідно ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. У відповідності до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1223 Кодексу передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач та відповідач є спадкоємцями за законом першої черги.

Відповідно до частини першої статті 1270 Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» також розяснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 74, 88, 169, 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 182, 210, 392, 1261 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 34, 67 кв. м., житлова площа 17, 6 кв. м. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя М.В. Антоненко