Справа № 447/3498/14 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/5038/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, треті особи: Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, Трускавецька міська виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання неправомірною бездіяльність та стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Додатковим рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області витрати пов"язані з розглядом справи у сумі 596 грн.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4.

Вважає додаткове рішення незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно встановлених обставинах. Звертає увагу, що суд не вправі був стягувати з нього судові витрати на користь третьої особи оскільки такі можуть бути стягнуті лише на користь відповідача. В апеляційній скарзі апелянт просить додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви начальника Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, третіми особами в даній справі є Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області та Трускавецька міська виконавча дирекція Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Під час розгляду справи, інтереси Головного управління державної казначейської служби представляло Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області, а саме ОСОБА_5 Ігорович-начальник юридичного відділу та ОСОБА_3, яким надавались кошти на відрядження до суду, а саме: 17.12.2014 р., 16.01.2015 р., 04.02.2015 р., 25.02.2015 р., 19.03.2015 р., 19.03.2015 р., 07.04.2015 р., 20.05.2015 р., 15.06.2015 р., 08.09.2015 р., загальна сума яких склала 596 грн.

01 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду за його ж заявою про залишення позову без розгляду.

Під час постановлення ухвали про залишення позову без розгляду судом не вирішувалося питання судових витрат.

Постановляючи оскаржуване додаткове рішення стосовно вирішення питання судових витрат, суд виходив з тих обставин, що таке необхідно ухвалити оскільки при постановленні ухвали Миколаївським районним судом Львівської області від 01 жовтня 2015 року суд не вирішував питання судових витрат.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Частиною 1 ст.79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 3 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду.

Згідно ч. 2 ст. 85 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.2, 4 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Частино 3 ст. 89 УПК України встановлено, що в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Колегія суддів вважає, що за вищенаведених обставин, не лише відповідач вправі заявити вимогу про компенсацію здійснених ним витрат, але й інші особи які були стороною у справі та які понести такі витрати.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивач просив залишити свій позов без розгляду у зв"язку з добровільним виконання відповідачем його вимог заявлених в позовній заяві, в зв"язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що саме за рахунок позивача слід компенсувати Головному управлінню державної казначейської служби України у Львівській області понесені ним витрати, пов"язані з явкою до суду в розмірі 596 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи заяву про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Додаткове рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2