Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4870/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про припинення іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Фідобанк», третя особа - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про припинення іпотеки.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Одночасно із позовом до суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої ОСОБА_3 посилалася на те, що проведення будь-яких дій, у тому числі виконавчих, з нерухомим майном, що є предметом іпотеки, до ухвалення судом рішення може утруднити або зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, вимоги ПАТ «Фідобанк» можуть бути задоволені за рахунок предмета іпотеки, та це майно може бути реалізовано відповідачем до ухвалення судового рішення.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд забезпечити позов шляхомзаборони ПАТ «Фідобанк», Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснювати будь-які дії, що можуть призвести до зміни власника майна, яким є позивач, у тому числі задовольняти вимоги відповідача за виконавчим листом від 08.02.2013 року за рахунок майна, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки № 010-515/00008 від 30.04.2008 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Виходячи зі змісту статей 152-154 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно частин 1, 3 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд дійшов вірного висновку, що позивачем не обґрунтовано яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Так, визнання припиненим договору іпотеки не потребує примусового виконання.Крім того, заява ґрунтується лише на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням наданих доказів з'ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Враховуючи обставини справи, природу спірних правовідносин, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви, ухвала постановлена з додержанням вимог ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: