Справа № 359/4334/15 Головуючий у І інстанції Борець Є.О.
Провадження № 22-ц/780/3769/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 1 10.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

10 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С. В.

суддів: Журби.С. О

Мережко М.В.,

за участю секретаря судового засідання Бобка О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання права власності на частку в житловому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом. Просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 право власності на 7/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Позивач з рішенням суду не погодився і подав апеляційну скаргу. Просив вказане рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Бориспільська міська рада в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.1 ст. 20 ЦК України ст. ст. 3, 4 ЦПК України право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві, в зв'язку з чим неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з вимогами статті 560 цього кодексу, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину, як це встановлено статтею 561 того ж кодексу, видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Статтею 181 ЦК України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, укладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно(далі-Тимчасове положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445, державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

За змістом п.п. 1.4, 1.5, 1.7 Тимчасового положення, обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України і яке належить, зокрема фізичним особам, в тому числі державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на таке нерухоме майно, як житлові будинки, і така державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об'єкт.

Відповідно до вимог п. 1.8 Тимчасового положення, Реєстр прав власності на нерухоме майно (далі - Реєстр прав) є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі - об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлювальні документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Складовими частинами Реєстру прав є електронна база даних, реєстраційні справи, журнали обліку заяв про державну реєстрацію прав та обліку заяв та запитів про надання інформації з Реєстру прав.

Одночасно п. 1.9 Тимчасового положення передбачено, що відомості, що містяться в електронній базі даних Реєстру прав, мають відповідати даним реєстраційної справи. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.

За змістом ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, якій на підставі свідоцтва про право на спадщину законом від 11 жовтня 1996 року належали 7/12 частини в житловому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах по АДРЕСА_1

Реєстрація права власності спадкодавця ОСОБА_5 на спірне домоволодіння була здійснена шляхом запису до наведеного Реєстру прав, про що є відповідна відмітка на свідоцтві про право на спадщину за законом.

Зазначене відповідало вимогам п. 7 наказу Міністерства юстиції України від 07.02.1998 року №7/5, відповідно до якого, до створення електронної версії Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснюється на паперових носіях.

У встановлений законом строк ОСОБА_6, який є сином ОСОБА_5, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відповідно до положень ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року (чинного на час відкриття спадщини) прийняв спадщину.

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у зв'язку зі знесенням спірного нерухомого майна.

31 липня 2006 року позивач звернувся до Бориспільського БТІ з заявою про надання інформації з Реєстру прав власності на спірне нерухоме майно для оформлення спадщини.

Згідно технічної інвентаризації станом на 8 вересня 2006 року на земельній ділянці по АДРЕСА_1 житловий будинок, господарські будівлі та споруди знесені.

Листом КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» №40 від 28.03.2016, позивачу ОСОБА_3 повідомлено, що, виконуючи його замовлення техніком-інвентаризатором нерухомого майна було виявлено, що житловий будинок 1955 року забудови, на спірній земельній ділянці знесений. Відповідно до матеріалів технічної інвентаризації 08.09.2006 було проведено запис про скасування права власності в довідці про належність та реєстраційній книзі бюро технічної інвентаризації. Вказаний об'єкт не був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності. Ні до яких баз дані БТІ не передавались.

Запис про скасування права власності від 08.09.2006 у зв'язку зі знесенням будинку здійснений в Довідці приналежності будівель домоволодіння по АДРЕСА_1, який зареєстрований в реєстровій книзі домоволодінь під реєстровим №2757.

30 серпня 2006 року відповідну заяву про закриття розділу реєстру прав та реєстраційної справи на житловий будинок, що знаходиться в м. Борисполі по АДРЕСА_1, було подано до Бориспільського БТІ ОСОБА_7

Крім того, спірна земельна ділянка належить на праві власності третій особі, якою цій земельній ділянці побудований житловий будинок загальною площею 123,4 кв.м., житловою площею 75,8 кв.м., право власності на який зареєстровано за ОСОБА_8 в установленому чинним законодавством порядку 17.03.2016.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2014 року ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_4, Бориспільської міської ради про скасування рішення комунального підприємства Бориспільське бюро технічної інвентаризації про припинення права власності на спірний будинок, скасування рішень Бориспільської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність цієї земельної ділянки, скасування її державної реєстрації.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, в тому числі й ті на які посилається апелянт, та дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позову через те, що вимоги позивача на чинному законодавстві не ґрунтуються.

Позивачем, не зважаючи на його посилання в апеляційній скарзі, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено перед судом належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається як на підстави для задоволення позову.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано судову практику та роз'яснення судів вищого рівня являються необґрунтованими.

Суперечить матеріалам справи також і посилання апелянта на невиконання судом вказівок суду касаційної інстанції та правових позицій Верховного суду України.

Оскільки порушення судом норм процесуального права, на які посилається апелянт, до неправильного вирішення справи не призвели, вони теж не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги, як такі, що являються наслідком розширеного тлумачення норм права, також не можуть бути підставою для скасування або зміни правильного по суті та справедливого судового рішення.

Тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303- 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

Судді: С.О. Журба,

М.В. Мережко