Справа №442/1309/16-ц
Провадження №2/442/640/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 березня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Коваля Р.Г.,

при секретарі Далявській Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезгаданим позовом, посилається на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. В даній кваритирі зареєстрований і проживає колишній її співвласник відповідач по справі ОСОБА_2, який відмовляється добровільно виписатися з квартири, чим обмежує її та її малолітнього сина права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На протязі декількох років, відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, коштів на оплату комунальних послуг та по утриманню житла їй не надає, а тому усі обов»язки по утриманню житла фактично покладаються на неї. Така ситуація створює для позивача негативні наслідки. Відтак, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезгаданим будинком.

Позивач в судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити. Не заперечила щодо постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заперечень на позовну заяву відповідачем в суд подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України приходить до переконання про можливість розглянути справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3

З оглянутих актів від 05.08.2015 року, 10.11.2015 року та від 05.02.2016 року, складених комісією КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради вбачається, що під час обстеження квартири АДРЕСА_3 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 прописаний, проте не проживає по даній адресі тривалий час.

З оглянутої заяви ОСОБА_4, яка являється сестрою відповідача вбачається, що остання засвідчує той факт, що відповідач більше п»яти років не проживає в квартирі позивача. На даний час перебуває за кордоном.

Відповідно до вимог ст. ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 47 Конституції України закріплює право кожного на житло, яке є однією з головних матеріальних умов існування людини. Конституційне право на житло означає насамперед право громадянина мати житло для власного проживання і проживання членів його сім'ї. За змістом вказаної статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В контексті конституційного положення частина 4 вказаної статті встановлює додаткові гарантії щодо права користування житлом, зокрема те, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому наявність реєстрації відповідача в даному будинку перешкоджає позивачу в користуванні будинком та впливає на його права, як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що відповідач добровільно залишив спірне житло і в ньому не проживає понад встановлені законом строки, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, суд приходить до висновку про те, що такі дії відповідача свідчать про втрату інтересу до вищевказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування спірним житловим приміщенням між позивачем та відповідачем суду не надано, а з наданих доказів вбачається, що він самостійно залишив жиле приміщення.

Судом не встановлено поважності причини відсутності відповідача в квартирі АДРЕСА_2, а тому відповідач втратив право на користування у зазначеній квартирі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №90 по вул. В.Великого, 98 в м.Дрогобич Львівської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий