Провадження №4-с/760/197/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Махова Діана Анатоліївна, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Родовід Банк" звернулося до суду зі скаргою і просить визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Махової Д.А. при винесенні постанови №47321189 від 06.09.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу, скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Махової Д.А. про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.09.2016, зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві відновити виконавче провадження №47321189.

Скарга обґрунтована тим, що у вересні 2016 року скаржник отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06.09.2016 ВП №47321189.

Як зазначив скаржник, підставою для повернення виконавчого документа є те, що відповідно до повідомлення ДАІ у м. Києві за боржником зареєстровано транспортний засіб, постановою державного виконавця вказаний транспортний засіб було оголошено в розшук, іншого майна, належного боржнику, в ході здійснення виконавчого провадження не виявлено.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова державним виконавцем винесена з порушенням норм матеріального права. Зокрема посилається на те, що державний виконавець Махова Д.А. повинна була подати подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, вчинити необхідні виконавчі дії щодо розшуку та арешту транспортного засобу належного боржнику та зупинити виконавче провадження до виявлення транспортного засобу та його арешту.

Виходячи з цього, скаржник просить задовольнити скаргу.

Від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Махової Д.А. надійшло заперечення на скаргу, в якій вона просила відмовити в задоволенні скарги та розгляд скарги здійснити за відсутності представника відділу.

Заперечення обґрунтоване тим, що 24.04.2015 державним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2015 по справі № 760/1497/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 6/АК-00109.08.2 від 12.08.2008, яка утворилась станом на 01.10.2014 в сумі 20422,94 дол. США та 5201406,50 грн., а 24.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Пояснила, що з метою виявлення майна боржника державним виконавцем 24.04.2015 направлено запити до відповідних установ, однак згідно наданих відповідей, боржник ніде не працює, пенсію не отримує, жодного майна за ним не зареєстровано, окрім автотранспортного засобу ВАЗ, 2008 р.в., днз. АА9731НМ., який в подальшому постановою державного виконавця оголошено в розшук.

Зазначено, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2016 по справі № 22- ц/796/1887/2016 ухвалено заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2014 змінити, зменшити розмір заборгованості, яка підлягає стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» до 18504,93 доларів США та 140112,86 грн.

Державний виконавець вказала, що 18.08.2016 нею повторно направлені запити до відповідних установ з метою виявлення майна боржника, з відповідей на які встановлено, що за боржником рухомого та нерухомого майна не зареєстровано, боржник кордон України не пересікає.

Посилається на те, що у зв'язку з тим, що станом на 06.09.2016 транспортний засіб, який належить боржнику та оголошено у розшук 25.08.2015 не розшукано, а також в ході виконання даного рішення суду, державним виконавцем вчинено всі дії щодо виявлення належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості та встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.7 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, вказала, що відповідно до п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторного пред'явлення даного виконавчого документа на виконання. Стягувач скористався даним правом та повторно пред'явив даний виконавчий документ на виконання та 10.10.2016 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52592994 по виконанню даного виконавчого листа.

Також, пояснила, що згідно матеріалів виконавчого провадження № 47321189 встановлено, що представники ПАТ «Родовід Банк» жодного разу не знайомилися з матеріалами виконавчого провадження, ні яких заяв щодо виконання даного виконавчого документа до відділу не надавали.

З огляду на вищезазначене, вважає, що скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Представник скаржника в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд скарги без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду пояснення, обґрунтувавши їх тим, що дії скаржника є неправомірними.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2015 державним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконанню рішення Солом'янського районного суду м. Києва у справі № 760/1497/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 6/АК-00109.08.2 від 12.08.2008, яка утворилась станом на 01.10.2014 в сумі 20422,94 дол. США та 5201406,50 грн.

24.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Судом встановлено та знайшло своє підтвердження в матеріалах виконавчого провадження №47321189, що державним виконавцем 24.04.2015 направлено запити до відповідних установ, однак як вбачається з відповідей, боржник ніде не працює, пенсію не отримує, жодного майна за ним не зареєстровано, окрім автотранспортного засобу ВАЗ, 2008 р.в., днз. АА9731НМ., який в подальшому постановою державного виконавця оголошено в розшук.

Встановлено, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2016 по справі № 22- ц/796/1887/2016 вказане заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2014 змінено, зменшено розмір заборгованості, яка підлягає стягненню зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» до 18504,93 доларів США та 140112,86 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2016 державним виконавцем повторно направлені запити до відповідних установ з метою виявлення майна боржника, з відповідей на які встановлено, що за боржником рухомого та нерухомого майна не зареєстровано, боржник кордон України не пересікає.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, станом на 06.09.2016 транспортний засіб, який належить боржнику та оголошено у розшук 25.08.2015, не розшукано, а також в ході виконання даного рішення суду, державним виконавцем вчинено всі дії щодо виявлення належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості та встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.7 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження».

Так, скаржник звернувся із даною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що оскаржувана постанова державним виконавцем винесена з порушенням норм матеріального права, державний виконавець Махова Д.А. повинна була подати подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, вчинити необхідні виконавчі дії щодо розшуку та арешту транспортного засобу належного боржнику та зупинити виконавче провадження до виявлення транспортного засобу та його арешту.

Суд вважає позицію заявника необгрунтованою, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Згідно зі ст. 17 вищезазначеного закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: в тому числі виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до положень частини першої та шостої ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу визначені у статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 7 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Встановлено, що у зв'язку з тим, що станом на 06.09.2016 транспортний засіб, який належить боржнику та оголошено у розшук 25.08.2015 (пройшов рік) не розшукано, а також в ході виконання даного рішення суду, державним виконавцем вчинено всі дії щодо виявлення належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості та встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до п.7 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторного пред'явлення даного виконавчого документа на виконання.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положення п.1 ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 6 Закону України "Про виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах процедури виконавчого провадження державним виконавцем вжито всіх необхідних заходів щодо розшуку майна боржника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Махова Діана Анатоліївна, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В той же час, відповідно до положень п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче проводження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Крім того, суд звертає увагу на те, що вказаним правом стягувач скористався та повторно пред'явив даний виконавчий документ до виконання та 10.10.2016 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52592994 по виконанню даного виконавчого листа, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано скаржником.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1, 2, 19, 47 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Махова Діана Анатоліївна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І. А. Усатова