Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання рішення протиправним та поновлення договору оренди землі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) у формі листів від 24 березня 2015 року № 3193/2-15 та від 04 червня 2015 року № 5706/2-15 про відмову у поновленні договору оренди землі; зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області поновити із ним договір оренди землі площею 43,5 га, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, терміном на 15 років із встановленням розміру орендної плати 5 % від нормативної грошової оцінки 1 га ріллі по області та надати в оренду вказану земельну ділянку згідно із проектом договору оренди, доданим до клопотання від 18 лютого 2015 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 лютого 2015 року він звернувся до відповідача з клопотанням про продовження договору оренди земельної ділянки, так як відповідно до умов попереднього договору оренди та норм чинного законодавства він має переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, до якого він долучив проект нового договору оренди. Проте у місячний строк він не отримав відповіді від відповідача, а відповідь у формі листів він отримав лише 25 червня 2015 року. Вважає, що оскільки він дотримався умов договору оренди щодо строків направлення орендодавцю клопотання про поновлення договору оренди та не отримав у місячний строк від відповідача відповіді, то слід вважати, що орендодавець погодився з його запропонованим проектом договору оренди на новий строк, а тому договір оренди землі повинен бути поновлений саме на запропонованих ним умовах.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, викладені у формі листів від 24 березня 2015 року № 3193/2-15 та від 04 червня 2015 року № 5706/2-15, про відмову ОСОБА_4 у поновленні договору оренди землі.

Зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Полтавській області поновити із ОСОБА_4 договір оренди землі площею 43,5 га, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року задоволено апеляційні скарги ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та осіб, які не брали участі у справі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні указаного позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач у встановлений законом термін не направив позивачу відповідь на його пропозицію про поновлення договору оренди, у зв'язку із чим дійшов висновку, що відповідач погодився на запропоновані позивачем умови про поновлення договору оренди. Крім того, суд виходив із того, що в своїх відповідях, направлених позивачу, відповідач як орендодавець відмовив у переукладенні договору оренди, що порушує переважне право позивача на переукладення договору оренди на запропонованих ним умовах.

Однак із вказаними висновками обґрунтовано не погодився апеляційний суд з огляду на наступне.

У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст. 627 ЦК України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом установлено, що 01 січня 2005 року між Зіньківською районною державною адміністрацією (далі - Зіньківська РДА) як орендодавцем та ОСОБА_4 як орендарем укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарських угідь ріллі загальною площею 43,500 га, яка знаходиться на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Пунктом 8 цього договору визначено строк його дії: «договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».

Згідно з п. п. 9, 10, 11 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 80 грн за 1,0 га, що складає 3 480 грн на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься в строк до 15 липня та 15 листопада.

18 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держземагентства у Полтавській області з клопотанням (вх. № 31-1615/0/17-15) про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 43,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, до якого додав технічну документацію на земельну ділянку, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, обмінний файл формату xml, проект договору оренди, копію договору оренди; викопіювання, копії свого паспорта та ідентифікаційного коду.

У вказаному проекті договору оренди землі позивачем було запропоновано укласти цей договір на строк 15 років; орендна плата становить 5 % від нормативної грошової оцінки 1 га ріллі по області, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель 1995 року з урахуванням індексації такої оцінки станом на 01 січня 2015 року на коефіцієнт 3,2 та коефіцієнт для ріллі 1,756; обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції; орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати.

24 березня 2015 року (за вих. № 3193/2-15) ГУ Держземагентства у Полтавській області надало письмову відповідь ОСОБА_4 на його клопотання від 18 лютого 2015 року, у якій висловило свою незгоду із запропонованим орендарем терміном оренди та запропонувало укласти договір на 7 років. Також зазначило, що вирішення питання щодо продовження строку дії договору можливе тільки у разі узгодження умов договору оренди.

07 травня 2015 року, з метою уточнення відомостей відносно поновлення договору оренди, позивач направив повторне звернення до ГУ Держземагентства у Полтавській області.

04 червня 2015 року (за вих. № 5706/02-15) ГУ Держземагентства у Полтавській області надало письмову відповідь ОСОБА_4 на його лист від 07 травня 2015 року, у якій зазначило, що не погоджується із запропонованим орендарем терміном оренди, про що повідомляло раніше, крім того, не погоджується із запропонованим розміром орендної плати та зазначило, що на сьогоднішній день ГУ Держземагентства у Полтавській області пропонує орендну плату в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки, яку орендарю слід провести за власний рахунок. Враховуючи вищевикладене, орендодавець зауважив, що вирішення питання щодо продовження строку дії договору можливе тільки у разі узгодження інших умов договору оренди.

За таких обставин правильним є висновок апеляційного суду про те, що зі змісту вищевказаних відповідей не вбачається відмови відповідача в укладенні договору оренди землі на новий строк, а йдеться про необхідність узгодження істотних умов такого договору, так як орендодавець не погодився із запропонованими орендарем умовами, тому апеляційний суд обґрунтовано вважав, що суд першої інстанції неправильно оцінив зазначені вище відповіді відповідача, направлені позивачу.

При цьому апеляційний суд надав належну оцінку тій обставині, що у справі відсутні будь-які докази про погодження орендарем запропонованих орендодавцем істотних умов, як і відсутні відомості про те, що орендар надав обґрунтовану відповідь на отримані ним від орендодавця листи.

Суд правильно вахував, що відповідачем не приймалося рішення про відмову в укладенні з позивачем договору оренди на новий строк та не оформлювалося будь-яких процесуальних документів з цього питання у формі рішення, та дійшов обґрунтованого висновку, що листи-відповіді свідчать про вчинення орендодавцем дій щодо узгодження істотних умов договору оренди на новий строк та не можуть вважатися прийнятим остаточним рішенням із цього питання.

На підставі наявних у справі доказів та установлених фактичних обставин апеляційний суд правильно зазначив, що між сторонами у справі фактично існує спір про досягнення згоди щодо умов договору оренди на новий строк, тому права позивача не можуть бути захищені в обраний ним спосіб, а саме шляхом визнання рішення протиправним та поновлення договору оренди землі.

На спростування доводів позивача про те, що відповідь на своє клопотання від 18 лютого 2015 року він отримав лише 25 червня 2015 року, суд правильно зазначив, що відсутні будь-які належні і допустимі докази на підтвердження цього.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304, 316, ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме: невідповідність рішення ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості; порушення ч. 2 ст. 297 ЦПК України щодо судового збору; неправильна оцінка наявних у справі доказів, а також про не застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, які підлягали застосуванню, висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд незаконно прийняв апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, спростовуються установленими апеляційним судом обставинами. Так, задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - осіб, які не брали участі у справі, апеляційний суд на підставі наявних у справі доказів установив, що земельні ділянки, виділені у власність особам, які не були залучені до участі у справі, частково накладаються на межі спірної земельної ділянки, яку позивач хоче отримати в оренду, тому дійшов обґрунтованого висновку, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про їхні права та інтереси, і вони мають право подавати апеляційну скаргу.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак