РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 вересня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в місті Хмельницькому в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

25 липня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 26.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № НМІВАN17348872, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 12 480,02 дол. США на термін до 25.06.2015 р., а відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору, а у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Вказує, що ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 12 480,02 дол. США, однак в порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. А тому утворилася заборгованість, у звязку із чим позивач звернувся до суду, а заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2012р. ухвалено стягнути з відповідача 15 612,67 дол. США, з яких: 8 867,52 дол. США - заборгованість за кредитом; 3 101,55 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 693,23 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 2 177,11 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина), - 741,97 дол. США - штраф (процентна складова).

На виконання умов договору, передбачених р. З, банком 25.06.2013 р. було сплачено 32,04 доларів США на сплату чергових страхових платежів згідного договору особистого страхування.

Таким чином, зважаючи на те, що сума в розмірі 15 612,67 дол. США, що еквівалентно 124 745,23 грн. була задоволена судом раніше, банк просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 215,83 дол. США за період з 13.11.2012р. по 13.07.2016 р., або 30 201,22 грн., що складається з наступного: 32,04 дол. США - заборгованість за кредитом; 936,32 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 247,47 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших заяв від неї не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.07.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитно заставний договір № НМІВАN17348872, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 12 480,02 дол. США на термін до 25.06.2015 р., а відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.

За користування наданим кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеною у ст. 17.1.6 договору, а саме 15% річних (п. 4.1 договору).

Нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення кредиту, на суму неповернутого кредиту (п.4.2 договору). Позичальник сплачує банку винагороди, в розмірах й у строки, що зазначені в п.17.1.8 договору. Якщо згідно із даною статтею передбачена щомісячна сплати винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (вказаному у п.. 17.1.7 договору) і сплачується щомісяця від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення. При цьому, незалежно від кількості днів, що минули від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у зазначеному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість не проводиться. (п. 4.3 договору.)

Так, п. 17.1.8 договору передбачено, що винагорода за проведення додаткового моніторингу, сплачується відповідно до п. 16.9 договору, а винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4.08 % річних від суми зарезервованих ресурсів.

Розділом 14 договору передбачено, що у випадку виявлення неправдивих відомостей, які були надані позичальником банку та які містяться в договорі, або порушення позичальником зобов'язань за договором, останній відшкодовує банку збитки у повному обсязі. У випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статтями 6.2.2 та 6.2.3 договору, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. У випадку порушення позичальником зобовязання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченню статтею 6.2.4договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються. У разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених у статтях 6.2.12, 6.2.13, 11.1.1, 11.1.2, 6.2.20 договору, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 100% від вартості предмета застави, яка зазначена у статті 17.10 договору. При порушенні позичальником будь-якого грошового зобовязання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку штраф у розмірі 250 (двісті пятдесят) грн.. плюс 5% від суми невиконаного зобов'язання. Нарахування неустойки за цим договором здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане відповідною стороною. Сплата неустойки здійснюється в гривнях. У випадку, якщо кредит видається в Іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. (п. 14.1 14.12 договору).

Згідно п. 17.2 кредитно-заставного договору № НМІВАШ7348872 від 26.06.2008 р. до договорів страхування входять наступні договори, що погоджені банком у відповідності до п. 3.1.3 договору: 1) 17.2.1 договір страхування предмета застави; 2) договір особистого страхування Позичальника. Так, між ЗАТ «СК» ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_2 було укладено договір особистого страхування, в якому вказано, що договір діє 12 місяців і щорічно лонгується на такий самий строк. Розділом 3 договору передбачено умови та механізм сплати банком чергових страхових платежів, а саме: п. 3.4.1 - якщо позичальник не подав банку підтверджуючий документ про сплату чергових страхових платежів за договором страхування станом на дату, коли вони повинні бути сплачені, банк має право самостійно сплатити такі страхові платежі протягом 5 банківських днів замість позичальника, п. 3.4.2 - якщо банк скористається правом, передбаченим п. 3.4.1, і сплатить чергові страхові платежі, то позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів відшкодувати банку суму сплачених коштів. У разі непогашення позичальником такої заборгованості у вказаний строк, вона вважається простроченою. На виконання умов Договору, передбачених р. З, банком 25.06.2013 р. було сплачено 32,04 доларів США на сплату чергових страхових платежів згідного договору особистого страхування, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку.

ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 12 480,02 дол. США, однак в порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. А тому утворилася заборгованість, у звязку із чим позивач звернувся до суду, а заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2012р. ухвалено стягнути з відповідача 15 612,67 дол. США, з яких: 8 867,52 дол. США - заборгованість за кредитом; 3 101,55 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 693,23 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 2 177,11 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина), - 741,97 дол. США - штраф (процентна складова).

Отже, з моменту ухвалення судового рішення банк здійснював нарахування процентів та комісії, тобто з 13.11.2012 р. по 13.07.2016 р., оскільки боржник безвідсотково користується наданим кредитом, кредит не погашений.

Таким чином, за відповідачем залишилася частина суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 215,83 дол. США за період з 13.11.2012р. по 13.07.2016 р., що складається з наступного: 32,04 дол. США - заборгованість за кредитом; 936,32 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 247,47 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом., що вбачається із розрахунку заборгованості.

Дані факти підтверджуються: заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2012р.; кредитно заставним договором № НМІВАN17348872, договором особистого страхування № НМІВАN17348872, заявою про укладення договору особистого страхування, випискою з 26.06.2008 р. по 16.09.2016 р.

Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед кредитором.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 р. у справі за № 6-1206цс15.

Відповідно до ч.1ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п.3ч.1ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті з урахуванням положень ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», стягнення може бути проведено у іноземній валюті.

Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тому зі стягненням заборгованості в іноземній валюті, проценти за користування кредитом також стягуються в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Водночас положення ч. 2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

У звязку з наведеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1 215,83 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.09.2016 року еквівалентно 32 012. 77 грн. за період з 13.11.2012р. по 13.07.2016 р., що складається з наступного: 32,04 дол. США - заборгованість за кредитом; 936,32 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 247,47 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 549, 550, 551, 553, 554, 1054, 1048, 1049,1050 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» за Договором кредиту № НМІВАN17348872 заборгованість у розмірі 1 215,83 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.09.2016 року еквівалентно 32 012, 77 грн. за період з 13.11.2012р. по 13.07.2016 р. ( з яких: 32,04 дол. США - заборгованість за кредитом; 936,32 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 247,47 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» 1378 грн. судового збору.

Копію заочного рішення не пізніше 3 днів з дня його проголошення направити рекомендованим листом із повідомленням відповідачам.

Письмова заява відповідачів про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя