Справа № 417/2977/16-ц
Провадження № 2/417/562/16
РІШЕННЯ

Іменем україни

"13" вересня 2016 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Шкирі В.М.,

за участі секретаря Лисенко Л.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за ОСОБА_1 до Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

26.08.2016 позивач звернувся до суду з позовом до Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з наступного:

- земельної ділянки площею 5,32 гектарів, вартістю 149 804,11 гривень, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ліснополянської сільської ради, пай №720, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЛГ № 002480, виданого головою Ліснополянської сільської ради від 11.03.2002 р. на підставі рішення 23 сесії 23 скликання Ліснополянської сільської ради від 14.11.2001 р. № 2;

- земельної ділянки площею 1,8800 гектарів, вартістю 8622,10 грн., кадастровий номер :21:005:0125, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ліснополянської сільської ради, ділянка № 22-14, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №136113, виданого від 14.12.2009 на підставі на підставі розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації від 07.05.2009 р. № 243,

- права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Дружба», с. Кризьке Марківського району Луганської області, розміром 0,76 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 7862,66 грн., згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0093844, виданого головою Марківської районної державної адміністрації на підставі рішення від 23.12.1996 р. № 550.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 28.04.2011 померла його бабуся ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на вказані земельні ділянки та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Дружба», с. Кризьке Марківського району Луганської області, розміром 0,76 в умовних кадастрових гектарах.

На момент смерті бабусі він постійно проживав з нею та був зареєстрований з 2005 року за однією адресою по вул. Затишна (Маяковського),16 в с. Тишківка Марківського району Луганської області, а тому є спадкоємцем по закону четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємцем по закону першої черги є його батько - син померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_5, але він у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав.

Інших спадкоємців попередніх черг, які б прийняли спадщину немає.

Після звернення до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2016 в зв'язку з тим, що спадкодавцем втрачні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засвідчили суду, що позивач ОСОБА_1 з 2005 року постійно проживав із бабусею ОСОБА_4 та на день її смерті по вул. Маяковського,16 в с. Тишківка Марківського району Луганської області.

Вислухавши поясненні сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта серії ЕН 374634 виданим Марківським РВ УМВС України в Луганській області 12.01.2005 /а.с.4/.

28.04.2011 померла бабуся позивача по лінії батька - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД №285573 виданим виконавчим комітетом Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області /а.с.8/.

Згідно зі ст.1261 ЦК України спадкоємцем по закону першої черги є батько позивача та син померлої ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.9-10/.

Відповідно до ст..1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1272 якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини ОСОБА_5 не подав і вважається таким, що не прийняв спадщину.

Суд не визнає в якості доказу, відмову від прийняття спадщини заяву ОСОБА_5, посвідченою приватним нотаріусом Марківського районного нотаріального округу Луганської області від 08.08.2016, реєстр за № 725. /а.с.11/, оскільки п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 зазначено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. ОСОБА_4 померла 28.04.2011, отже таку заяву ОСОБА_5М мав подати до 28.10.2011 включно, але ніяк не 08.08.2016.

Позивач ОСОБА_1, онук померлої відповідно до ст.1264 ЦК України є спадкоємцем по закону четвертої черги померлої, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п'ять років, що підтверджується як копією його паспорта /а.с.4/, так і довідкою виконавчого комітету Ліснополянської сільської ради №02-19/244 від 20.07.2016 /а.с.12/, з яких вбачається, що останній зареєстрований за адресою6 с. Тишківка, вул. Маяковського, 16 Марківського району Луганської області з 12.08.2005, де також була зареєстрована та постійно проживала спадкодавиця.

На даний час ОСОБА_1, згідно довідки Ліснополянської сільської ради №787 від 20.07.2016, зареєстрований за вищевказаною адресою сам./а.с.13/.

Із пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 2005 року постійно проживав із бабусею ОСОБА_4 та на день її смерті по вул. Маяковського,16 в с. Тишківка Марківського району Луганської області.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Приписами статті 1217 ЦК України передбачено спадкування за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже нормами ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно зі спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Враховуючи, що позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї суд вважає, що він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.І ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

15.07.2016 державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадщини, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що спадкодавцем втрачні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відповідно до п.23 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.07.2016 року, вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки

Відповідно до п.3.1 Листа спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Із наданих позивачем копій архівних державних актів серії IV-ЛГ №002480 та серії ЯИ № 136113 ОСОБА_4 є власником земельних ділянок площею 5.32 га та 1.8800 га, які розташовані на території Ліснополянської сільської ради. /а.с.14,16/.

Згідно довідки відділу держгеокадастру у Марківському районі Луганської області Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ №002480 виданий ОСОБА_4 11 березня 2002 року на підставі рішення 23 сесії ХХІІІ скликання Ліснополянської сільської ради від 14 листопада 2001 року №2. /а.с.15/.

Згідно довідки відділу держгеокадастру у Марківському районі Луганської області Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯИ №136113 виданий ОСОБА_4 14 грудня 2009 року на підставі Розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації від 07.05.2009 №243 /а.с.17/.

Отже, оскільки позивач вважається таким, що прийняв спадщину, але не має оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на зазначені земельні ділянки.

Крім того суд враховує позицію відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 209, 212- 215, 218, 223, 294, 296, ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом:

- право власності на земельну ділянку площею 5,32 гектарів призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ліснополянської сільської ради, пай №720, що належала померлій 28.04.2011 ОСОБА_4, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV - ЛГ № 002480, виданого головою Ліснополянської сільської ради від 11.03.2002 р. на підставі рішення 23 сесії 23 скликання Ліснополянської сільської ради від 14.11.2001 р. № 2;

- право власності на земельну ділянку площею 1,8800 гектарів, кадастровий номер :21:005:0125, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ліснополянської сільської ради, ділянка № 22-14, що належала померлій 28.04.2011 ОСОБА_4, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №136113, виданого від 14.12.2009 на підставі на підставі розпорядження голови Марківської районної державної адміністрації від 07.05.2009 р. № 243,

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Дружба», с. Кризьке Марківського району Луганської області, розміром 0,76 в умовних кадастрових гектарах належала померлій 28.04.2011 ОСОБА_4, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0093844, виданого головою Марківської районної державної адміністрації на підставі рішення від 23.12.1996 р. № 550.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М.Шкиря