печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4395/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Фаркош Ю.А.,

при секретарі Зінакову М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, треті особи прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_2, слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, треті особи прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_2, слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про захист, честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, в якому просив:

- визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 на повагу до його гідності та честі, недоторканість його ділової репутації, поширену 22 січня 2016 року Генеральною прокуратурою України на прес- конференції (брифінгу) за участю прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 та слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_4, на офіційному сайті Генеральної прокуратури України в повідомленні під назвою «Чорна бухгалтерія: нові подробиці розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_1», а також в мережі інтернет на каналі Генеральної прокуратури України сервісу YouTube негативну інформацію наступного змісту:

«...вказана ОЗГ, яку очолював ОСОБА_1, прикриваючись патріотичними гаслами, зловживаючи довірою людей, в часи, коли вся країна об 'єднувалась у волонтерські організації, патріотичні рухи з метою допомоги українським військовим на Сході України, здійснювала ряд серйозних економічних злочинів.

...фінансування ОЗГ відбувалась паралельно з фінансуванням окремих політичних проектів з єдиних джерел, і дуже важко розділити, які з цих коштів направлялися на фінансування злочинної організації, а які на виборчу кампанію або потреби окремих громадських чи політичних організацій. У всіх цих проектів були спільні керівники, які розпоряджалися мільйонними коштами, фінансуючи незаконні оборудки у той час, коли країна фактично перебувала і перебуває у стані війни.

...в ході обшуків домоволодінь та офісів ОСОБА_1 виявлено та вилучено схеми, при вивченні яких стає зрозумілим порядок рейдерських захоплень підприємств. Також в ході слідчих дій вилучені відомості, в яких відображена інформація стосовно конкретних дій осіб (із зазначенням прізвищ) по захопленню цих підприємств.

...знайдено безліч документів, в яких зазначені суми грошових коштів, дати та призначення платежів за виїмки, обшуки, копіювання кримінальних проваджень, премії працівникам правоохоронних органів тощо. Також в ході обшуків були вилучені службові записки, в яких є роз'яснення по кримінальних провадженнях, хто був задіяний у певному проекті і таке інше.

Значні суми грошових коштів йшли на так звану «підтримку кримінальних справ».

В подальшому всі рейдерські схеми закінчувалися виведенням готівки, яка, це встановлює слідство, йшла, зокрема, на фінансування певних політичних проектів.

... з документів, вилучених в рамках розслідування вказаного кримінального провадження, видно, що величезні суми коштів витрачалися на проведення місцевих та парламентських виборів. Зокрема, під час парламентських виборів по одномандатному мажоритарному виборчому округу № 205 у Чернігові фактично витрати за три місяці виборчої кампанії у тяжкі для країни часи склали понад 2,5 млн дол США.

Також, як зазначено у матеріалах, вилучених в ході обшуку, на міські вибори у Дніпропетровську було витрачено 707 тис. дол. США, асумарні витрати на фінансування партії «УКРОП», зокрема соціологію, заробітну плату тощо, за три місяці склали майже 2 млн. дол. Таким чином, загальна сума витрачених коштів по проектах склала біля 10 млн. дол. США.

При цьому, за словами прокурора, питання викликають не самі кошти, величезні суми яких витрачені на вказані цілі у тяжкі для України часи, а незаконні джерела надходження таких коштів, зокрема від незаконної рейдерської діяльності, щоб ОЗГ і надалі існувала під захистом політичних проектів.

... кожен документ, кожна відомість, схема, записка тощо, в тому числі й ті, які слідство дозволило оприлюднити і сьогодні, і раніше, вилучені законно, з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства. «І розмови деяких осіб про те, що все це підроблено, сфабриковано, сфальсифіковано не відповідає об'єктивній дійсності, і той хто про це говорить, добре знає, що всі ці папери є справжніми!».

Позивач просить зобов'язати Генеральну прокуратуру України спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом:

- повідомлення на прес-конференції (брифінгу) про прийняте судом рішення з зачитуванням його повного тексту;

- розміщення відеозапису такої прес-конференції (брифінгу) в мережі інтернет на каналі Генеральної прокуратури України сервісу YouTube, а також на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України http://www.gp.gov.ua в підрозділі «Новини» розділу «Новини та публікації»;

- розміщення тексту судового рішення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України http://www.gp.gov.ua в підрозділі «Новини» розділу «Новини та публікації».

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач є відомим в Україні політиком, одним із засновників Благодійного фонду «Фонд оборони країни». Поширена у такий спосіб відповідачем інформація не відповідає дійсності, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки створює враження причетності позивача до протиправної діяльності, створює уявлення в інших осіб про те, що позивач причетний до протиправних діянь (в тому числі кримінальних правопорушень) за відсутності вироку суду чи будь-яких інших належним правових підстав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у ньому, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, заперечення подала у письмовому виді.

Треті особи в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судовим розглядом встановлено, що 22.01.2016 року на брифінгу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 та слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_3та на офіційному сайті Генеральної прокуратури України в повідомленні під назвою «Чорна бухгалтерія :нові подробиці розслідуванн кримінального провадження стосовно ОСОБА_1», а також в мережі інтернет http://www.gp.gov.ua, на каналі Генеральної прокуратури України сервісу YouTube поширено інформацію такого змісту:

«вказана ОЗГ, яку, ймовірно, очолював ОСОБА_1, прикриваючись патріотичними гаслами, зловживаючи довірою людей, в часи, коли вся країна об'єднувалась у волонтерські організації, патріотичні рухи з метою допомоги українським військовим на Сході України, здійснювала ряд серйозних економічних злочинів За матеріалами слідства, фінансування ОЗГ відбувалась паралельно з фінансуванням окремих політичних проектів з єдиних джерел, і дуже важко розділити, які з цих коштів направлялися на фінансування злочинної організації, а які на виборчу кампанію або потреби окремих громадських чи політичних організацій. У всіх цих проектів були спільні керівники, які розпоряджалися мільйонними коштами, фінансуючи незаконні оборудки у той час, коли країна фактично перебувала і перебуває у стані війни.

...в ході обшуків домоволодінь та офісів ОСОБА_1 виявлено та вилучено схеми, при вивченні яких стає зрозумілим порядок рейдерських захоплень підприємств. Також в ході слідчих дій вилучені відомості, в яких відображена інформація стосовно конкретних дій осіб (із зазначенням прізвищ) по захопленню цих підприємств.

Окрім того, наразі перевіряється причетність працівників правоохоронних органів, в тому числі і працівників прокуратури, до вчинення кримінальних правопорушень, пов"язаних із рейдерськими захопленнями підприємств, адже знайдено безліч документів, в яких зазначені суми грошових коштів, дати та призначення платежів за виїмки, обшуки, копіювання кримінальних проваджень, премії працівникам правоохоронних органів тощо. Також в ході обшуків були вилучені службові записки, в яких є роз'яснення по кримінальних провадженнях, хто був задіяний у певному проекті і таке інше.

Значні суми грошових коштів йшли на так звану «підтримку кримінальних справ».

В подальшому всі рейдерські схеми закінчувалися виведенням готівки, яка, це встановлює слідство, йшла, зокрема, на фінансування певних політичних проектів.Кожен такий факт перевіряється слідчим шляхом, і кожному такому факту бедн надана відповідна правова оцінка.

... з документів, вилучених в рамках розслідування вказаного кримінального провадження, видно, що величезні суми коштів витрачалися на проведення місцевих та парламентських виборів. Зокрема, під час парламентських виборів по одномандатному мажоритарному виборчому округу № 205 у Чернігові фактично витрати за три місяці виборчої кампанії у тяжкі для країни часи склали понад 2,5 млн дол США.

Також, як зазначено у матеріалах, вилучених в ході обшуку, на міські вибори у Дніпропетровську було витрачено 707 тис. дол. США, асумарні витрати на фінансування партії «УКРОП», зокрема соціологію, заробітну плату тощо, за три місяці склали майже 2 млн. дол. Таким чином, загальна сума витрачених коштів по проектах склала біля 10 млн. дол. США.

При цьому, за словами прокурора, питання викликають не самі кошти, величезні суми яких витрачені на вказані цілі у тяжкі для України часи, а незаконні джерела надходження таких коштів, зокрема від незаконної рейдерської діяльності, щоб ОЗГ і надалі існувала під захистом політичних проектів.

... кожен документ, кожна відомість, схема, записка тощо, в тому числі й ті, які слідство дозволило оприлюднити і сьогодні, і раніше, вилучені законно, з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства. «І розмови деяких осіб про те, що все це підроблено, сфабриковано, сфальсифіковано не відповідає об'єктивній дійсності, і той хто про це говорить, добре знає, що всі ці папери є справжніми!».

Власником веб-сайту http://www.gp.gov.ua є Генеральна прокуратура України.

На сервісі YouTube існує офіційний канал Генеральної прокуратури України, створений з метою розміщення відеоматеріалів.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Судовим розглядом встановлено, що прокуратурою м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002852 від 15.08.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ст. 349 та ч.4 ст. 28 ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 157, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 1, 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27. ч. З ст. 212 КК України.

У даному кримінальному провадженні 04.11.2015 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 27 ст. 349, ч.З ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 27 ч. З ст. 157 КК України, яку в подальшому було змінено.

Зокрема, ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні злочинів за фактами створення злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, керівництва такою організацією, участі у ній та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, організації захоплення та тримання як заручника начальника департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради ОСОБА_5, що мало місце 25.02.2015 в м. Дніпропетровську, організації привласнення впродовж 2014- 2015 років службовими та посадовими особами БО «Фонд оборони країни», діючи за попередньою змовою, грошових коштів цієї організації на суму понад 35 млн. грн., а також вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій, перебуваючи у період з 30 по 31 жовтня 2015 року в приміщенні Дніпропетровської міської виборчої комісії Дніпропетровської області за адресою: проспект Кірова, буд. 2 в м. Дніпропетровську, поєднаних з насильством та погрозою застосування насильства, за попередньою змовою з невстановленими особами, які виразилися у перешкоджанні здійсненню діяльності члену виборчої комісіїОСОБА_6, а також за фактом здійснення погроз застосування насильства голові Дніпропетровської міської виборчої комісії ОСОБА_7

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про прокуратуру», наказу Генерального прокурора України від 18.09.2015 № 218 «Про організацію інформування суспільства щодо діяльності органів прокуратури України» органи прокуратури інформують суспільство про свою діяльність шляхом повідомлень у засобах масової інформації. Діяльність прокуратури оприлюднюється в загальнодержавних та місцевих друкованих ЗМІ і на офіційних веб-сайтах органів прокуратури.

На виконання вказаних положень, 22.01.2016 відбувся брифінг прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 та слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_3, під час якого було висвітлено інформацію стосовно стану досудового розслідування кримінальних правопорушень, про підозру у яких повідомлено ОСОБА_1 та іншим особам. Упродовж брифінгу з дозволу органу досудового розслідування були продемонстровані деякі речі та документи, вилучені під час проведення обшуків 31.10.2015 у м. Дніпропетровську. При цьому, щодо схем рейдерських захоплень підприємств, документи із зазначенням сум грошових коштів, дат та призначень платежів працівникам правоохоронних органів та іншим особам, фінансування політичних проектів та виборів різного рівня, у тому числі фінансування політичної партії «УКРОП».

Відповідно до ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можуть розголошуватися лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Генеральною прокуратурою України оприлюднено деякі матеріали кримінального провадження, а також продемонстровано окремі здобуті під час розслідування докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи вказані положення КПК України та виходячи з положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 суд дійшов висновку, що в порядку цивільного судочинства не підлягають розгляду цивільні справи за позовами, предметом яких є спростування недостовірної інформації, отриманої під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки законом установлено інший порядок оскарження такої інформації (у даному випадку її доведення чи спростування під час досудового розслідування та оцінки на відповідній стадії кримінального провадження).

Така інформація може та повинна бути перевірена органом досудового розслідування в порядку, визначеному ст. 91 КПК України (обставини, які підлягають доказуванню) та яким за результатами досудового розслідування буде прийняте відповідне рішення.

Отже, суд погоджується з доводами представників відповідача про те, що у порядку цивільного судочинства не може розглядатися спір про спростування інформації органу досудового розслідування про проведення процесуальних дій, їх хід та здобуті результати, оскільки такій інформації оцінка надається у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Доводи позивача та його представника, що поширення інформації про нього порушує особисті немайнові права позивача, принцип презумпції невинуватості, закріплений ст. 62 Конституції України, с. 2 КК України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини та п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а саме про причетність ОСОБА_1 до протиправних діянь (в тому числі кримінальних правопорушень) за відсутності вироку суду чи будь-яких інших належним правових підстав, є безпідставними, оскільки до поширення відомостей про позивача ОСОБА_1 04.11.2015 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 33 ст. 27 ст. 349, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 157 КК України.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.

Практика Європейського суду з прав людини стосовно порушення принципу невинуватості до суб'єктів, винних у порушенні цього принципу, відносить не лише осіб, які здійснюють досудове провадження, судовий розгляд кримінальних справ, а й інших осіб, які вважають особу винною у вчиненні злочину ще до ухвалення обвинувального вироку у кримінальній справі (справа Альне Де Рібемон проти Франції (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 33, п. 38, п. 41).

Проте, ніщо не може завадити відповідним органам надавити інформацію про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однак він зобов'язує робити це з усією необхідною обережністю та обачністю, щоб дотримати принцип презумпції невинуватості (справа Альне Де Рібемон проти Франції (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 38).

Тому, при вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи (справа «Дактарас проти Литви» (Dactaras v.Lithuania від 24 листопада 2000 року п.п. 41, 43).

Разом з тим, інформація, яку просить позивач визнати недостовірною, взята з контексту конференції, оскільки в оспорюваній інформації не йдеться та не стверджується винуватість позивача у вчиненні кримінальних правопорушень.

Відтак, при поширенні оспорюваної інформації про позивача посадовими особами Генеральної прокуратури України не порушено принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 1 при поширенні інформації стосовно публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12.02.2004 на 872-му всіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

У рішенні від 07.02.2012 № 39954/08 «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський Суд з прав людини вказав, що «приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується. Стаття 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не може бути підставою для того, щоб скаржитися на оприлюднення інформації на втрату репутації, яка є передбачуваним наслідком власних дій, таких як, наприклад, вчинення кримінального злочину» (пункти 83, 91).

Оскільки позивач займав публічну посаду та є публічною особою, про що він визнає у позовній заяві, зазначаючи, що є відомим політиком, одним із засновників та значних донорів Благодійного фонду «Фонд оборони країни», то інформування Генеральною прокуратурою України про хід досудового розслідування кримінального провадження, в якому ОСОБА_1 має статус підозрюваної особи, не суперечить вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивачем не доведені позовні вимоги, того, що поширена інформація щодо нього органом досудового розслідування є недостовірною, порушує принцип презумпції невинуватості закріплений ст. 62 Конституції України, ст. 2 КК України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини та п. 2 ст. 14 Міжнародного Пакту про громадянські і політичні права, є твердженням про причетність позивача до вчинення злочину, чим створюється негативне уявлення про нього як особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, то з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позові.

При цьому, суд також враховує, що інформація, поширена на брифінгу посадовими особами Генеральної прокуратури України відносно позивача, є суспільно значимою, тобто вона була предметом громадського інтересу на час поширення такої інформації, оскільки стосувалась кримінального провадження, досудове розслідування у якому здійснювалось відносно колишнього заступника голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_1, таке право громадськості знати цю інформацію переважає право позивача на її захист, а тому таке поширення інформації відповідає практиці застосування Європейським судом з прав людини статті 8 Конвенції.

На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду, їй не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію» та ст. 10, 15, 88, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, треті особи прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_2, слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації,- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.А.Фаркош