У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Максимчук З.С., Шимківа С.С.

Секретар судового засідання Мельник С.Ю.

З участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Костевича Тараса Олеговича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Полюховича Руслана Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання боржником своїх зобов'язань, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року подання старшого державного виконавця відділу ДВС Рівненського МУЮ Полюховича Р.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено.

Громадянина України ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед ПАТ АБ «Укргазбанк» у виконавчому провадженні ВП №45719007 за виконавчим листом Рівненського міського суду №2-3402/10 від 07.09.2012 року на суму 73 136,34 доларів США та 23 656, 87 грн.

В поданій апеляційній скарзі представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Костевич Т.О. вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що сама по собі наявність невиконаних зобов'язань боржника, покладених на нього судовим рішенням не є підставою для звернення державного виконавця з поданням і застосування обмеження виїзду за кордон - відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» право державного виконавця звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду божника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України передбачене лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Вказує, що звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець послався лише на факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та на те, що боржник добровільно не виконує рішення суду, при цьому не надавши жодних доказів, які свідчили б про ухилення боржника від виконання судового рішення та підтверджували б ці обставини.

З наведених підставах просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року та постановити нову, якою подання старшого державного виконавця відділу ДВС Рівненського МУЮ залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив із того, що вказаний боржник має невиконанні зобов'язання, покладені на нього судовим рішенням, що є підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 18 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського МУЮ перебуває виконавчий лист, виданий на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області суду №2-3402/10 від 07.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 73 136,34 доларів США та 23656,87 грн., із яких боржник жодної гривні стягувану до цього часу не відшкодував.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Протягом тривалого часу рішення суду не виконано, державним виконавцем вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, а тому державний виконавець прийшов до висновку про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ст.12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Як встановлено судом першої інстанції виконавчий лист виконувався відділом ДВС Рівненського районного управління юстиції, що підтверджується постановою про арешт коштів боржника від 29.10.2012 року(а.с.92-94), постановою про арешт нерухомого і рухомого майна, що є у власності боржника від 25.10.2012 року (а.с.86), акти опису майна від 28.03.2013 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що з ініціативи боржника 15 грудня 2015 року було подано заяву про відкладення виконавчих дій для добровільного погашення боргу, проте боржником дана заява не виконана. Зазначений факт суд апеляційної інстанції розцінює як свідоме ухилення від виконання своїх боргових зобов'язань.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про наявність у нього обов'язку по сплаті заборгованості за рішеннями суду, достовірно знаючи про відкрите виконавче провадження та про необхідність виконувати рішення суду, а також обов'язок повідомляти відділ ДВС про стан його виконання, як того вимагає ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», не виконує, коштів на виконання судових рішень майже за чотири роки вніс 1000гривень, тим самим ухиляючись від виконання рішень суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костевича Тараса Олеговича відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Собіна І.М.

Судді : Максимчук З.С.

Шимків С.С.