РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2058/16-ц

провадження у справі № 2/0285/1242/16

08 листопада 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……….……Савицької Л. Й.

за участю секретаря…...............ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до місцевої територіальної громади в особі Дідовицької сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області

про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, який знаходиться в с. Борисівка Новоград-Волинського району Житомирської області, по вул. Жукова, 13 (далі - Будинок).

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті батька ОСОБА_3, який помер 07 серпня 2015 року, відкрилась спадщина, що крім іншого складається з Будинку. Як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлому.

Сторони в судове засідання не прибули.

До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності.

Позивач позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07 серпня 2015 року помер ОСОБА_3, батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина, окрім іншого, на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно погосподарської книги № 7 на 2011-2015 роки належав померлому.

За свого життя ОСОБА_3 розпорядився своїм будинком по вул. Жукова, 13 в с. Борисівка Новоград-Волинського району, склавши заповіт на ім`я ОСОБА_3

10.03.2016 року на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1960 році та має наступні господарські будівлі: веранду, ганок, літню кухню, два сараї, навіс, колодязь, огорожу.

Після смерті батька позивач спадщину прийняв, однак у вчиненні нотаріальної дії постановою нотаріуса від 19 .07.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1960 рік) законодавства, яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах.

Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном.

Пунктом 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Так як до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті баька, ОСОБА_3.

Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 217 ЦПК України, статтями 328, 392, 1216-1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями номер 13 (тринадцять), який знаходиться в селі Борисівка Новоград-Волинського району Житомирської області по вул. Жукова, успадкований після смерті ОСОБА_3, померлого 07.08.2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л.Й.Савицька