Справа №333/1420/16-ц
Провадження №2/333/1311/16
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Тучкова С.С.,

при секретарі Шелесько Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/1420/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, зареєстрованого 12.11.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №1254), посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2012 року, бажання продовжувати їх відсутнє, тому він просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Їхня спільна неповнолітня дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір'ю, а він прийматиме участь у її вихованні і утриманні.

У судовому засіданні позивач і його представник вимоги, викладені у позові, підтримали повністю.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Після розірвання шлюбу вона просила суд залишити прізвище «ОСОБА_3», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10.05.2016 року сторонам був наданий строк для примирення. Однак, позивач все одно наполягає на розірванні шлюбу, оскільки, на його думку, відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя з відповідачем може негативно позначитися на їх інтересах і інтересах їхньої неповнолітньої дитини.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1, виданого повторно 15.01.2013 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 12.11.2011 року сторони уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №1254 (а.с.4).

Згідно зі свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2, виданого 31.03.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції,сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у позивача відсутнє. Відновити шлюб на даний час неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом вживалися заходи для примирення сторін, однак позивач наполягає на розірванні шлюбу і вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Так як позивач у судовому засіданні просив не стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.21, 56, 110, 111, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 59, 60, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, зареєстрований 12.11.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №1254).

ОСОБА_3залишити прізвище «ОСОБА_3», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков