Справа № 565/999/16-ц
Провадження № 2/565/429/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання правочинів недійсними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» (далі ТОВ «ЕкономКомфорт») про визнання недійсними договорів № 04078/15 та №04078 від 25.02.2015р. (далі відповідно договори № 04078/15 та №04078), укладених між сторонами, та стягнення з відповідача коштів у сумі 23121,39 грн., сплачених за даними договорами.

Позов обґрунтовується тим, що 25.02.2015р. між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕкономКомфорт» укладено два договори. Згідно з умовами договору №04078/15 одна сторона (адміністратор), за згодою іншої сторони (учасника), зобовязується за плату вчинити від імені та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку №1 до договору, в тому числі: створити групу учасників, забезпечити її адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі; організувати та проводити розподіл свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені договором та додатковою угодою до нього.

За умовами договору №04078 відповідач взяв на себе зобовязання за плату: забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі для замовника з дотриманням вимог чинного законодавства; надавати інформаційні, консультаційні, розяснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі.

Покликається ОСОБА_1, що діяльність відповідача містить ознаки фінансової послуги у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах та підлягає ліцензуванню. Станом на дату укладення сторонами договору ТОВ «ЕкономКомфорт» такої ліцензії не отримував. Тому, вважає, що відповідно до ст.227 ч.1 ЦК договір № 04078/15 підлягає визнанню недійсним, як такий, що вчинений юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії).

ОСОБА_1 посилається, що як споживач послуги, вона і так має право, без укладення договору № 04078, на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із ст.4 ч.1 п.4 Закону України «Про захист прав споживачів». Самі по собі послуги, що є предметом договору №04078, позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної мети відносин з відповідачем отримання позики. Вбачає, що така підприємницька практика відповідача вводить позивача, як споживача, в оману і кваліфікується як нечесна. На думку позивача, для надання послуг, що є предметом договору №04078 також необхідна ліцензія.

Зазначають, що на виконання оспорюваних договорів ОСОБА_1 було сплачено 23121,39 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги і їх обґрунтування підтримала повністю. Давала пояснення, що за змістом близькі до обґрунтувань позовних вимог. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. До суду надійшли заперечення на позов, у яких сторона відповідача просить розглянути справу в їхній відсутності та відмовити в позові повністю. Суть заперечень відповідача зводиться до того, що відповідачем не порушено вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні договорів із позивачем. Заперечують, що послуга, яку за умовами договору передбачено надати позивачу, є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 25.02.2015р. сторонами було укладено договори: №04078 предметом є зобовязання відповідача за плату 7000 грн. (7% від вартості товару та/або розміру цільової позики) забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі для замовника з дотриманням вимог чинного законодавства; надавати інформаційні, консультаційні, розяснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі; та №04078/15 згідно з умовами якого ТОВ ЕкономКомфорт зобовязалось за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку №1 до договору, в тому числі: сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі; організовувати та проводити розподіли свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Вивчивши зміст оспорюваного договору №04078/15 та умови програми Економкомфорт (додаток №2 до договору), суд приходить до висновку, що послуга, яку за умовами даного договору передбачено надати ОСОБА_1 за своєю суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (ст.4 ч.1 п.111 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг), оскільки послуги, які є предметом договору, здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми у позику, із проведенням розподілу права на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури.

Така діяльність, підпадає під визначення п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (затвердж.розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 № 1676), згідно якого адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, обєднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Нормою ст.34 ч.1 п.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено обовязковість отримання ліцензії у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у разі здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

По договору №04078/15 передбачено залучення коштів фізичної особи. Отже, для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом договору №04078/15, необхідно мати ліцензію.

Суд визнає неспроможними заперечення відповідача про те, що пропонована ними у договорі №04078/15 послуга не має ознаки фінансової послуги. Так, відповідно до ст.1 ч.1 п.5 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг під фінансовою послугою розуміються операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. У цьому визначенні мета отримання прибутку не є критерієм віднесення операції з фінансовими активами до поняття фінансової послуги, а мета отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів стосується лише залучення фінансових активів від інших осіб.

До суду не подано доказів наявності у ТОВ «ЕкономКомфорт» дозволу на надання фінансових послуг.

Отже, згідно із нормами ст.203 ч.2 та ст.227 ч.1 ЦК є підстави для визнання недійсним договору №04078/15, як такого, що вчинений юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії).

Крім того, з обставин справи вбачається, що відповідач пропонуючи позивачу надання фінансової послуги, укладає групу договорів, при тому, що позивач, як споживач послуги і так має право, без укладення договору №04078 на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із ст.4 ч.1 п.4 Закону України Про захист прав споживачів.

Відповідно до ст.627 ч.2 ЦК у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Самі по собі послуги, що є предметом договору №04078, позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної мети відносин із відповідачем отримання позики. З урахуванням того, що відповідач не повідомив ОСОБА_1 про відсутність у ТОВ ЕкономКомфорт ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі Економкомфорт (дбайливе оформлення якого є предметом оспорюваного договору №04078), отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми. Це значить, що така підприємницька практика вводить споживача в оману і кваліфікується як нечесна (ст.19 ч.2 п.4, 5 та останній абзац ч.2 ст.19 Закону України Про захист прав споживачів). Отже, відповідно до ст.19 ч.6 того ж Закону, є підстави для визнання недійсним і договору №04078.

Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З матеріалів справи (наданих копій квитанцій) вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено на користь ТОВ «Економкомфорт» кошти в сумі: за договором №04078/15 16079, 72 грн.; за договором №04078 7000 грн. Тому, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача у користь ОСОБА_1, у звязку з визнанням названих договорів недійсними, загальної суми коштів, сплачених по обох договорах 23079, 72 грн. В решті суми (41, 67 грн.), заявленої в позові позовні вимоги не доведені доказами, тому мають бути відхилені.

На підставі ст. 88 ч.3 ЦПК України стягненню із відповідача підлягає судовий збір за немайновою та майновою вимогою в загальній сумі 1102, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсними договори, укладені між ОСОБА_1 і товариством з обмеженою відповідальністю ЕкономКомфорт: № 04078/15 та №04078 від 25.02.2015р.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю ЕкономКомфорт в користь ОСОБА_1 суму 23079 (двадцять три тисячі сімдесят девять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки, сплачених по договорах № 04078/15 та №04078 від 25.02.2015р.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, через безпідставність.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю ЕкономКомфорт до Державного бюджету України 1102 (одну тисячу сто дві) гривні 40 (сорок копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :