Справа № 459/547/16 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/6438/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бойко С.М., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" ОСОБА_4 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" про захист прав споживача та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано п.12.1. Договору Фінансового лізингу №001405 від 04 листопада 2015 року недійсним. Договір фінансового лізингу №001405 від 04 листопада 2015 року розірвано.

Стягнуто з ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_5 кошти, сплачені нею за договором Фінансового лізингу №001405 від 04 листопада 2015 року у розмірі 78 800 (сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

Стягнуто з ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_5 сплачений нею судовий збір у розмірі 788 (сімсот вісімдесят вісім) гривень.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 31 серпня 2016 року у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення - відмовлено

Заочне рішення суду оскаржила представник ТЗОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, що за умовами підписаного договору лізингодавець зобов'язується передати у користування автомобіль на умовах фінансового лізинг у строк 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок лізингодавця наступних платежів: Адміністративного платежу, Авансового платежу, Комісії за передачу предмета лізингу. Зазначає, що Товариство здійснює діяльність з надання послуг саме фінансового лізингу, на момент укладення договору предмета лізингу у Товариства не має, а обов'язок передати предмет лізингу виникає після виконання лізингоодержувачем умов, передбачених п. 1.7 ст.1 Договору.

При підписанні договору сторони погодили про включення адміністративного платежу, який за домовленістю становив 10% від вартості предмета лізингу. Таким чином, позивач був ознайомлений із включенням до договору адміністративного платежу, повідомлений про призначення такого, а також погоджений із таким розміром.

Також позивачем не наведено доказів в обгрунтування наявності в діях представника Товариства при підписанні Договору омани по відношенню до Лізингоодержувача із приводу ненадання роз'яснень змісту самої угоди, а також не наведено обставин, яка б підтверджувала неможливість позивачем ознайомитись із змістом договору під час його укладення

Висновок суду про розірвання договору на підставі ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживача" є незаконним.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, 04 листопада 2015 року між ТзОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в особі представника ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено Договір фінансового лізингу, відповідно до якого відповідач взяв на себе обов'язок придбати предмет лізингу - транспортний засіб «HYUNDAI SANTA FE» зазначений у п. 1.1. Договору та Додатку №2 до договору вартістю 32427,98 доларів США у власність та передати предмет лізингу у користування позивача, на строк та на умовах, передбачених Договором.

За пропозицією представника відповідача, яка оформляла договір, позивачкою у той же день попередньо перед підписанням Договору були сплачені на рахунок відповідача кошти у сумі 78800 грн., що підтверджується копією квитанції від 04.11.2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що після підписання договору позивачка ознайомилась із його текстом і помітила різницю між ним та тим договором, який представник відповідача надавала для ознайомлення до проведення оплати.

Зокрема в пунктах 8.2 та 10.3 Договору була вписана вартість автомобіля в доларах, яка згідно обмінного курсу долара США до української гривні на фактичну дату укладання данного Договору значно перевищувала суму, обумовлену сторонами до підписання договору.

Також в п.10.3 Договору було вписано щомісячний лізинговий платіж 504,84 долари США (по курсу до української гривні), що взагалі не було зазначено в тексті договору, наданого представником відповідача до проведення оплати.

Встановлено, що під час попередніх переговорів представником відповідача не було роз'яснено суть адміністративного платежу, який є винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору. Позивачка вважала що це часткова оплата вартості транспортного засобу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні справ суди мають виходити насамперед із положень Закону «Про захист прав споживачів».

Необхідність захисту прав споживача у правовідносинах між лізингодавцем і лізингоодержувачем встановлені також правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-2766 від 16 грудня 2015 року, №6-3020 цс15 від 11 травня 2016 року та №6-330цс16 від 08 червня 2016 року.

Як вбачається із змісту Договору лізингу, укладеного між сторонами, адміністративний платіж - це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладання договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату.

Однак, цей платіж не є витратами лізингодавця, що безпосередньо пов'язаний з виконанням договору лізингу. Вказаний пункт договору порушує принципи добросовісності і справедливості, оскільки відповідач не обґрунтував співмірність розміру платежу за організацію даного договору виконаній послузі, яка згідно ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг», не є лізинговим платежем, а фактично полягала у виготовленні стандартної форми договору.

ТОВ «ЛК «Ваш Авто» проігнорував вимоги законодавства (п.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів, п.п. 2.4, 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту), що є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно з ч. 2 п. 2. ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Забороняється як такі, що вводять в оману, зокрема: з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення.

В п.12.1. Договору зазначено, що Лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж та частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Тобто відповідач в договорі надав собі можливість не повертати кошти, проплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору останнім. Однак, при розірванні договору лізингодавцем ніяких санкцій не передбачено, що приводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства. Також, в супереч норм законодавства, лізингодавець взагалі не надав можливості лізингоодержувачу відмовитись від договору.

Тому дана умова договору є незаконною та несправедливою відносно лізингоодержувача, що призводить до її недійсності.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є наступні умови, що зазначені в договорі фінансового лізингу: про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця ( виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору.

Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості, адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства. Однак даний договір не відповідає зазначеним вимогам законодавства.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10.11.2011 року вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 ЦК України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок введення його в оману придбати непотрібні йому кредитні послуги .

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Тобто лізингоодержувачу в даному випадку повинно бути надано право на розірвання договору впродовж 14 днів з моменту його укладення.

Однак відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» не враховано вищевказані норми законодавства, навпаки, всупереч зазначених норм, лізингодавець взагалі не надав можливості лізингоодержувачу відмовитись від договору.

Крім того, у разі розірвання договору лізингодавцем, ніяких штрафів і компенсацій не передбачено, що приводить до дисбалансу договірних відносин та порушень чинного законодавства. Тому дана вимога договору є незаконною та несправедливою відносно лізингоодержувача, що призводить до її недійсності.

Згідно статей 4, 10, 15 Закону України «Про захист прав споживачів» - споживач має право: на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); на розірвання договору та повернення коштів, якщо стане очевидним що послуга буде не виконана.

Пунктом 3 частини 1 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором випадках.

У ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідач при укладенні договору проігнорував права позивача як споживача, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», що в результаті призвело до неможливості виконання ним усіх умов договору і його порушені права як слабшої ланки у правовідносинах, які запропонував відповідач, потребують захисту.

Вище наведені порушення, відповідно до ст. 10, п.5 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.638 ЦК України, ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» стали підставою для розірвання договору надання послуг.

Згідно з ч.9 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони відшкодовуються винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у звязку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності.

Відповідач доказів в спростування вищенаведених обставин суду не представив.

Відтак, суд першої інстанції на підставі системного аналізу законодавства яке регулює спірні правовідносини дійшов правильного висновку, що позивачка, як споживач не мала спеціальних знань про властивості та характеристики послуг, які надавались відповідачем. Спірний договір містить безліч умов, що регулюються законодавством, з яким позивачка не зустрічалась. Вона не мала можливості об'єктивно оцінити та осмислити умови даного договору, виявити його недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які вона отримає в результаті підписання даної угоди.

Введення позивача в оману щодо істотних умов договору, спонукання представника відповідача до прийняття швидкого рішення та позбавлення позивачки достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення щодо його укладення, позбавлення можливості розірвати даний Договір та повернути вкладені кошти є грубим порушенням її прав як споживача.

Враховуючи вищенаведене, суд обгрунтовано задовольнив позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_7