Справа № 214/7431/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 серпня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Євтушенка О.І.,
при секретарі Бєліковій О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача звернувся до суду з позовом 30.09.2015 року, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP71250441 від 13.10.2015 року, яка станом на 13.08.2015 року становить 10 105,35 грн. та складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом 1087,60 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 8 060,35 грн., штрафу, який включає 500 грн. фіксована частина, 457,40 грн. процентна складова; стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 13.10.2005 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 1237,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Свої зобовязання банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач свої зобовязання виконує неналежним чином, в результаті чого станом на 13.08.2015 року має заборгованість в загальному розмірі 10 105,35 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку.
Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на її задоволенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.17).
ОСОБА_2 повторно не зявився в судове засідання, про час та місце розгляду справи у контексті ст.74 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки не відомі.
Зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.10.2005 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (п.1.1 Статуту, а.с.15), та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DNH4KP71250441 шляхом підписання Заяви позичальника про приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт), яка по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.5, 6-9).
Згідно заяви позичальника (а.с.5) ОСОБА_2 отримав строковий кредит в сумі 752,70 грн. строком на 6 місяців по 13.04.2006 року включно за відсотковою ставкою 2,09 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту на споживчі цілі придбання мобільного телефону Samsung С100 вартістю 579 грн., телефону Сайріс 216 вартістю 145 грн., та для оплати комісії банку та компанії, що здійснила продаж товару ПП ОСОБА_3
В свою чергу, позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним на умовах та в строки, обумовлені сторонами, а саме: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «20» по «27» число кожного місяця позичальник зобовязаний надавати банку щомісячний платіж (ануїтетний) в сумі 134,92 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка включає заборгованість за кредитом, відсотки, комісію та інші витрати згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (а.с.5-зворот).
Пунктом 4.3 Умов (а.с.8-зворот) передбачено узгоджений сторонами наступний порядок зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості: 1) відшкодування збитків/витрат банку згідно п.3.2.11, 3.3.8 Умов; 2) прострочена комісія по кредиту; 3) прострочена винагорода; 4) прострочені відсотки за користування кредитом; 5) простроченої заборгованості за кредитом; частина суми, що залишилась, направляється на погашення заборгованості по кредиту, та в порядку черговості комісії, винагороди, відсотків, кредиту.
Відповідно до заяви позичальника та п.4.2 Умов, у випадку порушення позичальником зобовязань за кредитом, він сплачує банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти.
В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання якого не допускається.
Банк свої зобов'язання за кредитним договором № DNH4KP71250441 від 13.10.2005 року виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит в обумовленому розмірі на споживчі цілі, що підтверджується рахунком №311 від 13.10.2005 року та актом прийому-передачі товару (а.с.10). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення.
В порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконав, а саме як слідує з розрахунку заборгованості (а.с.4) суму кредиту він повернув в повному обсязі, сплативши востаннє 21.01.2011 року 285,93 грн. в рахунок його повернення з простроченням замість погодженого сторонами строку до 13.04.2006 року, проте нараховану суму відсотків за користування кредитом не сплатив, внісши востаннє 1656,22 грн. 05.06.2012 року, та 133,24 грн. 05.10.2011 року в рахунок погашення заборгованості по пені, що суд розцінює як визнання відповідачем факту наявності заборгованості, у звязку з чим з предявлену позивачем вимогу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1087,60 грн. суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Враховуючи доведеність неналежного виконання відповідачем своїх кредитно-договірних зобовязань, допущення істотного прострочення їх виконання більш ніж на 30 днів, суд також вважає правомірним нарахування позивачем штрафу, який включає 500 грн. фіксована частина та 457,40 грн. процентна складова, розмір якого відповідає дійсним обставинам справи та узгоджується з положеннями п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (а.с.9), у звязку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 8060,35 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Так, згідно п.5.1. Умов (а.с.9) при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п.3.2.2, 3.2.3 Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу.
З урахуванням ст.3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України відносно обов'язку суду сприяти сторонам в здійсненні їхніх прав, застосовуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України суд вправі зменшити розмір неустойки як цивільно-правової відповідальності боржника за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року у справі №6-100цс14.
В розумінні ч.3 ст.551 ЦК України істотними обставинами можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Згідно роз'яснень, викладених у п.27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу.
В ході судового розгляду судом встановлено, що розмір заборгованості за пенею, нарахованої за прострочення виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань, станом на 13.08.2015 року складає 8060,35 грн., в той час як суму кредиту (тіло) відповідач повернув в повному обсязі, а його заборгованість по процентам за користування кредитом складає 1087,60 грн., яка й визначає розмір спричинених позивачеві збитків. Таким чином, очевидним є те, що заявлений позивачем розмір пені є неспівмірним з розміром основного боргу відповідача і не відповідає визначеним п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам конституційного принципу верховенства права, визначеного в абз.2 п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №7-рп/13.
Враховуючи встановлену неспівмірність, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені до 1100 грн., що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 04.11.2015 року у справі № 6-1120цс15 та від 03.09.2014 року у справі 6-100цс14.
Аналізуючи фактичні обставини справи, оцінюючи наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № DNH4KP71250441 від 13.10.2005 року станом на 13.08.2015 року в загальному розмірі 3145 грн., яка включає заборгованість: по процентам за користування кредитом 1087,60 грн., а також неустойку, яка включає штраф в сумі 500 грн. фіксована частина, 457,40 грн. процентна складова, та пеню 1100 грн. (виходячи з розрахунку: 1087,60 + 500 + 457,40 + 1100).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись ст.88 ЦПК України, враховуючи розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п.39 постанови Пленуму №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь позивача в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 243,60 грн., які є документально підтвердженими (а.с.1).
Керуючись ст. ст.4-10, 11, 14, 15, 60, 74, 79, 88 ч.1, 197 ч.2, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 223-226, 294 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1), на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP71250441 від 13.10.2005 року станом на 13.08.2015 року в загальному розмірі 3145 (три тисячі сто сорок пять) грн. 00 коп., яка включає заборгованість: по процентам за користування кредитом 1087 (одна тисяча вісімдесят сім) грн. 60 коп., штраф в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп. фіксована частина, 457 (чотириста пятдесят сім) грн. 40 грн. процентна складова, пеню 1100 (одна тисяча сто) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог статті 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя Євтушенко О.І.