Справа №638/2906/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Дзержинський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором позики у розмірі 1520000 грн., а також судових витрат, зазначивши, що 05.02.2012 року передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70000 доларів США, що станом на момент передачі коштів становить 560000 грн., які останній зобовязався повернути до 31 грудня 2014 року, про що складено договір безпроцентної цільової позики. Однак відповідач не в повному обсязі виконав зобовязання по поверненню суми боргу, повернув грошові кошти у розмірі 230000 грн., що є еквівалентом 9200 доларів США, у звязку з чим просить стягнути решту боргу у розмірі 1520000 грн., що є еквівалентом 60800 доларів США.

У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надавши письмовий відзив проти позову ОСОБА_1, відповідно до якого просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, не спростовуючи фактичних обставин справи викладених у позовній заяві, вважав, що сума боргу перед позивачем складає 330000 грн., оскільки він повернув ОСОБА_1 230000 грн., загальна сума боргу 560000 грн., посилаючись на зростання курсу долару США по відношенню до гривні.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного .

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору.

Відповідно до ст.ст.1046,1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; договір позики повинен бути укладений в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

05.02.2012 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70000 доларів США, що станом на момент передачі коштів становить 560000 грн. строком до 31 грудня 2014 року.

З наданого договору безпроцентної цільової позики вбачається, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 70000 доларів США.

Відповідно до вимог ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Знаходження у ОСОБА_1 оригіналу договору свідчить, що саме він є позикодавцем.

Крім того, сторонами у справі визнано факт часткового виконання зобовязання ОСОБА_2 у розмірі 230000 гривень, що є еквівалентом 9200 доларів США, а тому сума решти боргу складає еквівалент 60800 доларів США, що станом на 01.03.2016 року є 1520000 грн.

З урахуванням наведених норм та встановлених судом обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягує з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування боргу 1520000 грн.

Що стосується заперечень відповідача з приводу коливання курсу долара по відношенню до гривні, то їх суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог ст.1046 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розмір та вид валюти визначений сторонами укладеного договору, а законодавець не ставить в залежність виконання зобовязання від коливання курсу долару по відношенню до гривні.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_2 судові витрати на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 6890 грн.

Керуючись ст.ст.6,8,10,11,60,61,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.526,543,545,554, 1046,1047 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором безпроцентної цільової позики від 05.02.2012 року у розмірі 1520000 грн. (один мільйон пятсот двадцять тисяч) та 6890 грн. (шість тисяч вісімсот девяносто) - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий