Справа № 428/3906/15-ц
Провадження № 88ц/782/3/16
УХВАЛА
Іменем України
27 липня 2016 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого Коновалової В.А.,
суддів: Луганської В.М., Фарятьєва С.О.,
за участю секретаря Козубської А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області
заяву автогаражного товариства «Супутник» про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами
у справі за позовом ОСОБА_1 до автогаражного товариства «Супутник» про звільнення з роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и л а:
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до автогаражного товариства «Супутник» про звільнення з роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до автогаражного товариства «Супутник» про звільнення з роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до автогаражного товариства «Супутник» про звільнення з роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Зобовязано автогаражне товариства «Супутник» видати наказ про звільнення з роботи ОСОБА_1, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Стягнуто з автогаражного товариства «Супутник» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 143 571 грн. 42 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2016 року відмовлено автогражному товариству «Супутник» у відкритті касаційного провадження на рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року.

В липні 2016 року автогаражне товариство «Супутник» звернулося до суду з заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами. Заява обґрунтована тим, що 25 червня 2016 року під час бесіди з колишнім головою АТ «Супутник» ОСОБА_2 автогаражному товариству «Супутник» стало відомо, що існує наказ № 3 від 31 серпня 2011 року «Про звільнення ОСОБА_1А.», який не був переданий товариству і знаходиться у ОСОБА_2 і дані обставини можуть бути підтверджені показами свідків.

Дану обставину заявник вважає істотною для справи та такою, що не була і не могла бути йому відома, а тому просить скасувати рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року в звязку з нововиявленими обставинами.

Представники заявника в судовому засіданні заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами підтримали.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вважала, що заява не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно п. 1 частини 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи .

В пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме тексту рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року, суд зобовязав автогаражне товариство «Супутник» видати наказ про звільнення з роботи ОСОБА_1, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та стягнув з автогаражного товариства «Супутник» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 143 571 грн. 42 коп.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд виходив з того, що наказом по автогаражному кооперативу «Супутник», правонаступником якого є автогаражне товариство «Супутник», від 01 червня 1991 року ОСОБА_3 було прийнято на роботу до кооперативу на посаду старшого бухгалтера, а наказом по кооперативу від 03 вересня 1997 року № 6 позивача було переведено на роботу на посаду головного бухгалтера, що підтверджується записами у її трудовій книжці та особовій картці.

Згідно штатного розпису від 14 травня 2015 року, затвердженого головою правління автогаражного кооперативу «Супутник» ОСОБА_4, в організації було скорочено посаду головного бухгалтера.

Після затвердження штатного розпису від 14 травня 2014 року ОСОБА_1 намагалась приступити до роботи, однак відповідач не забезпечив її належними умовами для праці та не платив заробітну плату, тому позивачем було подано заяви від 11.09.2012 року, 19.12.2012 року щодо вирішення питання про її повну зайнятість на робочому місці або звільнення з роботи на підставі п.1ч.1 ст.40 КЗпП України.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважав встановленим та підтвердженим факт того, що відповідач при наявності зазначених підстав повинен був відповідно до закону вирішити питання щодо розірвання з ОСОБА_1 трудового договору, укладеного на невизначений строк.

У заяві автогаражне товариство «Супутник» як нововиявлені обставини зазначає наказ № 3 від 31.08.2011 року «Про звільнення ОСОБА_1А.», який колишнім головою АТ «Супутник» не передавався товариству. Вказана обставина існувала на момент прийняття апеляційним судом рішення, однак як суду, так і заявнику відома не була і про це заявнику стало відомо лише 25 червня 2016 року.

Однак, нововиявленими обставинами можна вважати лише ті обставини, які не були відомі та не могли бути відомими сторонам і не могли бути виявлені навіть при ретельному дослідженні обставин справи.

Якщо ці обставини входили до предмета доказування, але з причин зловживання сторонами своїми правами були приховані, або внаслідок недбалості не зазначені ними, або не з'ясовані судом, то такі обставини можуть бути лише підставою для оскарження судового рішення і його перегляду судом вищої інстанції, а не для скасування у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції інтереси відповідача представляв голова товариства ОСОБА_4 та представник ОСОБА_5 на підставі довіреності, виданої автогаражним товариством «Супутник»(Т. 2а.с.80), що підтверджується журналами судового засідання.

Під час розгляду справи представниками автогаражного товариства «Супутник» клопотань про виклик в судове засідання в якості свідка ОСОБА_2,колишнього голову АТ «Супутник», з приводу зясування обставин як перебування у трудових відносинах, так і звільнення з посади головного бухгалтера ОСОБА_1 не заявлялося, що зафіксовано звукозаписувальним технічним записом під час розгляду справи.

Доказів які б перешкоджали заявити клопотання про допит свідка, або неможливості допитати свідка під час розгляду справи, представниками автогаражного товариства «Супутник» суду надано не було.

Зазначене вище свідчить про те, що про обставини, на які посилається АТ «Супутник» в заяві про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, щодо

звільнення ОСОБА_1 відповідно до наказу № 3 від 31 серпня 2011 року «Про звільнення ОСОБА_1А.», могли бути встановлені при всебічному і повному зясуванні судом обставин справи, у разі заявлення представниками відповідача клопотання про допит свідка ОСОБА_2, тому зазначені у заяві обставини не є нововиявленими.

Відповідно до п. 7постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом по автогаражному кооперативу «Супутник», правонаступником якого є автогаражне товариство «Супутник», від 01 червня 1991 року ОСОБА_3 прийнято на роботу до кооперативу на посаду старшого бухгалтера, а наказом по кооперативу від 03 вересня 1997 року № 6 позивача було переведено на роботу на посаду головного бухгалтера, що підтверджується записами у її трудовій книжці, оригінал якої оглядався судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги, та особовій картці.

У відповідності до п. 10 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року № 794 роботодавці зобов'язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

В пункті 16 зазначеного вище Положення передбачено, що персональна облікова картка фізичної особи повинна мати таку структуру: 1) частина персональної облікової картки, де зберігаються анкетні дані про фізичну особу: 2) частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи: ідентифікаційний номер роботодавця; рік, за який внесено відомості; тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи; сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно); розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць; відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах; 3) частина персональної облікової картки, що відображає нарахування, сплату пенсії фізичній особі та надані їй соціальні послуги.

Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу, наданої управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, страхувальником ОСОБА_1 в період з січня 1998 року по серпень 2011 року є автогаражне товариство «Супутник» (автогаражний кооператив «Супутник), яким позивачу була нарахована заробітна плата (без утримання податків, зборів та інших обовязкових платежів) за вказані вище періоди в тому числі і за серпень 2011 року 3000 грн.

Автогаражним товариством «Супутник» доказів того, що на час розгляду справи апеляційним судом, вносилися зміни та уточнення до даних реєстру застрахованих осіб, а саме ОСОБА_1 за серпень 2011 року не надано, а тому підстави вважати відомості персоніфікованого обліку недостовірними відсутні.

У графі «позначка про сплату страхових внесків» за період серпень 2011 року зазначено «так», що свідчить про сплату страхових внесків в цей період.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 у серпні 2011 року перебувала у трудових відносинах з автогаражним товариством «Супутник», оскільки витяг з персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб - Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 є достатнім доказом наявності трудових відносин сторін.

Крім того, 16 вересня 2011 року ОСОБА_1, як головний бухгалтер, подавала до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьк «Звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України» за серпень 2011 року, яка була прийнята, про що свідчить реєстраційний номер в органі Пенсійного фонду України № 1699.

Також ОСОБА_1, як головний бухгалтер, подавала до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьк «Звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України» за період вересень 2011 року квітень 2012 року. Одночасно в цей же період зазначена вище звітність також подавалася головою правління ОСОБА_2 Звітність, яка подавалася як головним бухгалтером, так і головою автогаражного товариства «Супутник» приймалася Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьк.

Отже, «Звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України» за серпень 2011 року надавалася лише головним бухгалтером.

Крім того, у разі звільнення працівника у таблиці № 5 «Трудові відносини застрахованих осіб» «Звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України» зазначається період трудових відносин та підстава припинення трудових відносин.

Однак, у звітності, яка подавалася головою автогаражного товариства «Супутник» за період вересень 2011 року квітень 2012 року до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьк така інформація не зазначалася, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_2.

Як вбачається із матеріалів справи, в червні 2012 року автогаражним кооперативом видавалися довідки про доходи ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які підписані головою правління ОСОБА_4 та головним бухгалтером ОСОБА_1 (Т.1 а.с. 77,78).

Зазначене вище свідчить про те, що ОСОБА_1 як в серпні 2011 року, так і в подальшому перебувала у трудових відносинах з автогаражним кооперативом «Супутник».

Отже якщо наказ про звільнення ОСОБА_1 і видавався, то він не був реалізований.

Посилання в заяві про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами на те, що ОСОБА_1 з 03 серпня 2011 року звільнена на підставі наказу від 31 серпня 2011 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наказ є лише доказом і не впливає на встановленні обставин справи стосовно трудових правовідносин сторін, а саме те, що на час розгляду справи судом автогаражним товариством «Супутник» не було вирішено питання щодо розірвання з ОСОБА_1 трудового договору, укладеного на невизначений строк, їх юридичну оцінку, зроблену апеляційним судом при ухваленні рішення від 27 квітня 2016 року, а тому не є істотною обставиною у цій справі, тобто не є нововиявленою обставиною у розумінні ст. 361 ЦПК України.

Крім того, під час розгляду заяви апеляційним судом в якості свідка був допитаний ОСОБА_2, який пояснив, що у період з 02 серпня 2011 року по 14 травня 2012 року він був головою автогаражного кооперативу «Супутник». В серпні 2011 року ним був виданий наказ про звільнення ОСОБА_1. Під час дослідження в судовому засіданні оригіналу наказу автогаражного кооперативу «Супутник» № 3 від 31 серпня 2011 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера з 03 серпня 2011 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули з 03.08.2011 року по 31.08.2011 року), який надавався для огляду свідку, останній спочатку пояснив, що підпис, зображення якого міститься в наказі в рядку «голова правління АГК «Супутник» ….. ОСОБА_2С.» не його, а потім зазначив, що він не може сказати чи його це підпис в наказі.

Вказані заявником обставини у розумінні п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України та п.п. 3,5,7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» не є нововиявленими та істотними для перегляду рішення апеляційного суду.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні заяви автогаражного товариства «Супутник» про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинамивідмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 319,361,365 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви автогаражного товариства «Супутник» про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у звязку з нововиявленими обставинамивідмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: