Семенівський районний суд Полтавської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №547/1363/15-ц
Провадження №2/547/27/16
10 березня 2016 року смт. Семенівка
Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Халявки В.І.,
при секретарі Козулі Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до районного суду з цим позовом та вказував, що йому на праві оперативного управління на підставі довіреності від 16 квітня 2008 року належить автомобіль ЗІЛ-130, 1983 року випуску , державний реєстраційний номер А НОМЕР_1.
8 жовтня 2015 року близько 17 год. 40 хв. ОСОБА_2, керуючи вказаним автомобілем в с. Оболонь Семенівського району Полтавської області, не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд на електроопору, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження та потребує ремонту. Вартість запасних частин для відновлення попереднього стану автомобіля складає 9 389 грн.03 коп.
Позивач просив постановити рішення про стягнення з відповідача вартості запасних частин і деталей автомобіля, необхідних для його ремонту, та завданої йому моральної шкоди у розмірі 8 000 гривень, що виразилася у його моральних стражданнях та порушенні нормальних життєвих звязків.
В судове засідання позивач не зявився, звернувся до суду з телефонограмою про підтримання позовних вимог, розгляд справи без його участі та про заочний розгляд справи у разі неявки відповідача в судове засідання.
Відповідач ОСОБА_2Д в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки не повідомив, будь яких заяв чи клопотань, в тому числі про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без його участі, не подав. Судова повістка про виклик відповідача до суду була направлена поштою за місцем реєстрації відповідача в с. Оболонь Семенівського району Полтавської області та повернута до суду з відміткою пошти про непроживання відповідача за вказаною адресою.
Відповідно до приписів ст.74 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 вважається таким, що належним чином викликаний до суду, тому судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи, тобто без участі відповідача та без участі позивача на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши позовні вимоги, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі безстрокової довіреності від 16 квітня 2008 року, виданої ОСОБА_3 та посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, володіє автомобілем марки ЗІЛ-130, 1983 року випуску, шасі №2127596, державний (реєстраційний) номерний знак А 2363РК (а.с.4).
До повноважень позивача цією довіреністю віднесено зокрема і ремонт автомобіля та одержання належних власникові сум у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.4).
Із постанови судді Семенівського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_4 8 жовтня 2015 року близько 17 год.45хв. в с. Оболонь Семенівського району Полтавської області на вул. Мічуріна керував автомобілем НОМЕР_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, та не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд автомобілем на електроопору №36.
Згідно з цією постановою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1ст.130 КУПАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 3400 гривень на користь держави (а.с. 7-9). Вказана постанова судді ніким не оскаржувалася та набрала законної сили 10 листопада 2015 року.
Із матеріалів справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124 та 130 КУПАП, вивченої в судовому засіданні, вбачається, що в результаті наїзду на електричну опору автомобіль ЗІЛ -130 отримав механічні ушкодження у виді деформації правої передньої частини, деформації правого переднього крила та розбиття правої передньої фари.
Згідно з поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, в результаті ДТП була пошкоджена кабіна автомобіля, праве крило, бризковик правий, облицювання, подушка кабіни верхня, подушка кабіни нижня, фара права, ліхтар передній, подушка опори двигуна та бампер передній.
Із наданого позивачем рахунка-фактури від 30 листопада 2015 року, виданого Черкаським технічним центром по обслуговуванню великовантажних автомобілів, вартість запасних частин і деталей для відновлювального ремонту автомобіля складає 9 389 грн.03 коп. (а.с.5). Саме ця сума за твердженням позивача складає для нього суму збитків від ДТП.
Таким чином сума завданої матеріальної шкоди визначена позивачем, підтверджена документально та не оспорена відповідачем.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Надані позивачем докази вказують на вину відповідача ОСОБА_2 в заподіянні шкоди.
Позивач ОСОБА_1 на відповідній правовій основі володіє вказаним автомобілем, тобто на підставі довіреності, тому має право вимоги про відшкодування завданої в результаті ДТП шкоди.
Задовольняючи позовні вимоги щодо матеріальної шкоди в повному обємі, суд виходить з того, що у позивача відповідно до приписів ст. 1192 ЦК України є право вибору щодо способів відшкодування завданої шкоди, в тому числі і право відшкодування збитків у повному обсязі. У даному випадку для позивача збитками є вартість запасних частин і деталей автомобіля, які він придбав для його ремонту.
Суд також виходить із приписів закону про те, що для відновлення пошкодженого автомобіля його володілець може використовувати нові деталі та запасні частини.
Таким чином суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої позивачеві в результаті ДТП.
Щодо моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача про стягнення 8 000 гривень є завищеними та не відповідають принципу розумності, справедливості та співмірності.
Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Суд погоджується з позивачем, що в результаті пошкодження автомобіля йому завдано моральної шкоди, однак її розмір, на думку суду, не може складати заявлену суму у 8 000 гривень, бо це не відповідає принципу розумності та справедливості. Позивач при обґрунтуванні позову послався на душевні переживання та порушення його нормальних життєвих звязків, однак не зазначив які саме життєві звязки порушені в результаті пошкодження автомобіля.
З урахуванням обставин завдання позивачеві матеріальної шкоди, ступеню аргументованості заявлених вимог, інших обставин, зокрема співмірності завданої матеріальної шкоди і моральної шкоди, суд приходить до висновку, що правильним і законним буде стягнення з відповідача на користь позивача 1 000 гривень моральної шкоди.
Отже з відповідача на користь позивача необхідно стягти 9 389 грн. матеріальної та 1 000 грн. моральної шкоди, а всього 10 389 гривень.
Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-214, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1192 ЦК України,
Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн.. 20 коп.
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 15 березня 2016 року.