Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2016 Справа №607/12332/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Державний нотаріальний архів Тернопільської області, товариство з обмеженою відповідальністю Міське бюро технічної інвентаризації про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого Тернопільською міською державною нотаріальною конторою 10 березня 1965 року, зареєстрованого за реєстром №1-1000 та реєстраційного посвідчення, виданого 04 квітня 1988 року Тернопільським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у свідоцтві про право на спадщину по заповіту та в реєстраційному посвідченні, які підтверджують його право власності на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами №4 по вулиці Дзержинського в м. Тернопіль, зазначено його прізвище та імя як ОСОБА_2 Зеновій-Дмитро-Григорій замість правильного Алискевич Зіновій. Через указані розбіжності в написанні його прізвища та імені у даних документах він не може реалізувати свої передбачені законом права як власника на зазначений будинок.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Від заінтересованої особи Державного нотаріального архіву Тернопільської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, при ухваленні рішення покладаються на думку суду.

Представник заінтересованої особи - товариства з обмеженою відповідальністю Міське бюро технічної інвентаризації у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі заявника та заінтересованих осіб на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини:

Згідно свідоцтва про народження серії VII-УР №1321485 виданого повторно 02 лютого 1967 року Тернопільським міським бюро ЗАГС у м. Тернополі, ОСОБА_1 народився 08 листопада 1943 року у с. Хренов Новояричівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №6. Батьками ОСОБА_1 у вказаному свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

За паспортом громадянина України серії МС681255 виданого 12 травня 2000 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області на імя ОСОБА_1, дата народження якого 08 листопада 1943 року, місце народження село Хренів Камянко-Бузького району Львівської області.

Однак, відповідно до свідоцтва про право на спадщину виданого 10 березня 1965 року Тернопільською міською державною нотаріальною конторою, нотаріусом Тернопільської міської Державної нотаріальної контори ОСОБА_5 посвідчено, що на основі заповіту, посвідченого в Тернопільській міській державній нотаріальній конторі 12 червня 1963 року №1-2297 спадкоємцями ОСОБА_6, померлої 06 травня 1964 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних долях, тобто по половині спадкового майна кожний. Вказане свідоцтво зареєстровано за реєстром №1-1000.

Згідно реєстраційного посвідчення виданого 04 квітня 1988 року Тернопільським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації, ? частина житлового будинку №4 з надвірними побудовами і спорудами, що знаходиться в місті Тернополі зареєстровано за ОСОБА_8 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту виданого Тернопільською міською держнотконторою 10 березня 1965 року за реєстром №1-1000 та записано в реєстрову книгу за №1555 .

Таким чином, судом установлено невідповідність прізвища та імені заявника, яке зазначено у до свідоцтві про право на спадщину виданого 10 березня 1965 року нотаріусом Тернопільської міської Державної нотаріальної контори та у реєстраційному посвідченні виданому 04 квітня 1988 року Тернопільським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації, як Аліскевич Зеновій-Дмитро-Григорій Євгенович тому прізвищу та імені яке зазначено в документах, що посвідчують особу заявника як Алискевич Зіновій Євгенович.

Як установлено судом, заявник ОСОБА_1 звернувся у державний нотаріальний архів Тернопільської області та у товариство з обмеженою відповідальністю Міське бюро технічної інвентаризації із заявами про виправлення помилки у зазначених документах.

19 жовтня 2016 року державний нотаріальний архів Тернопільської області надав заявнику ОСОБА_1 відповідь за №673/01-21, згідно якої відмовив у внесенні виправлення у свідоцтво про право на спадщину по заповіту, оскільки, виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчу вального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. У звязку із наведеним, Держаний нотаріальний архів не може внести виправлення у свідоцтво про право на спадщину по заповіту, видане Тернопільською міською державною нотаріальною конторою 10 березня 1965 року за реєстровим №1-1000.

Також, 25 жовтня 2016 року товариством з обмеженою відповідальністю Міське бюро технічної інвентаризації надано заявнику ОСОБА_1 відповідь за №639/07-2, згідно якої неможливо внести зміни у реєстраційне посвідчення видане 04 квітня 1988 року Тернопільським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації, оскільки вказане підприємство ліквідоване.

На даний час, через вказану невідповідність прізвища та імені заявника у свідоцтві про право на спадщину та у реєстраційному посвідчені на житловий будинок, він не має можливості реалізувати своїх передбачених законом прав щодо здійснення права власності належним йому майном.

При цьому, в суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину по заповіту виданого 10 березня 1965 року Тернопільською міською Державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_9 та зареєстрованого за реєстром №1-1000, а також реєстраційного посвідчення виданого 04 квітня 1988 року Тернопільським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації на імя ОСОБА_9, а необхідність його встановлення зумовлена вагомістю поновлення порушення прав заявника. Тому, з метою недопущення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту належності йому правовстановлюючого документу, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом.

Також прізвище та імя заявника ОСОБА_1 стверджується довідкою №3527 виданою 17 жовтня 2016 року, згідно якої ОСОБА_1, 08 листопада 2011 року ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2; випискою з Будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку №4 по вулиці Дзержинського (на даний час вулиця Броварна) в м. Тернопіль, якою стверджується, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_1; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САК №622642 від 12 листопада 2014 року, індексний номер 29362399, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 0548 га, що знаходиться по вулиці Броварна в м. Тернопіль, кадастровий номер :02:016:0036 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_10.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Таким чином, встановлення судом зазначеного факту повністю відповідає вимогам ч.1 ст. 234 та п. 6. ч. 1 ст. 256 ЦПК України щодо розгляду судом у порядку окремого провадження цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

З цих підстав заява ОСОБА_11 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.10, 60, 212, 213, 215, 256, 259, 294, п. 4 ст. 295 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи Державний нотаріальний архів, товариство з обмеженою відповідальністю Міське бюро технічної інвентаризації про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину по заповіту виданого 10 березня 1965 року Тернопільською міською Державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_9 та зареєстрованого за реєстром №1-1000, а також реєстраційного посвідчення виданого 04 квітня 1988 року Тернопільським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації на імя ОСОБА_9.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_12