Справа № 127/2-261/2011
Провадження № 4-с/127/191/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Овсюка Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ПАТ «УкрСиббанк», на дії державного виконавця Центрального ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_1.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебував виконавчий лист №2-261/2011 від 24.03.2011 р., виданий Вінницьким міським судом м. Вінниця щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 100 397,96 грн. 29.04.2016 р. державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачеві у разі якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення. На думку державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 такою підставою для повернення виконавчого листа став Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. АТ «Укрсиббанк» вважає дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 від 29.04.2016 р. при винесенні Постанови про повернення виконавчого документа №2-261/2011, виданого 24.03.2011 р. Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 100 397,96 грн. незаконними та необґрунтованими. Наведене змусило АТ «Укрсиббанк» звернутись до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі та просив її задоволити.

Державний виконавець Центрального ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу визнав та не заперечував проти її задоволення.

Заслухавши пояснення представника скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

На виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебував виконавчий лист №2-261/2011 від 24.03.2011 р., виданий Вінницьким міським судом м. Вінниця щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 100 397,96 грн.

29.04.2016 р. державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачеві у разі якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а саме на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Повертаючи виконавчий документ стягувачеві без виконання, державний виконавець грунтувався Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р.

При цьому, згідно з пп. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій та посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 31.03.2016 року відповідно до вказаної довідки за боржником ОСОБА_2 зареєстровані наступні обєкти нерухомого майна: земельна ділянка кадастровий номер :02:006:0116, житловий будинок за адресою Вінницька обл.., Вінницький р-н., с. Лука-Мелешківська,вул.. Незалежності,15, квартира за адресою АДРЕСА_1

За правилами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Така ж можливість передбачена статтею 82 Закону країни «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин суд приходить до висновку, що скарга АТ «Укрсиббанк» на дії державного виконавця, є обґрунтовано, підставною та такою, що підлягає до задоволення, оскільки державний виконавець прийняв рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві всупереч нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями статей 19, 20, 40, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1О, щодо винесення Постанови від 29.04.2016 р. про повернення виконавчого листа № 2-261/2011, виданого 24.03.2011 р. Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 100 397,96 грн. в межах виконавчого провадження №49097526.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 від 29.04.2016 р. про повернення виконавчого листа № 2-261/2011, виданого 24.03.2011 р. Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 100 397,96 грн. в межах виконавчого провадження №49097526.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів після її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя :