Провадження №2/522/9548/16
УХВАЛА

29 грудня 2016 року Приморський районний суд міста Одеса

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського райсуду м. Одеси з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 4 тис. доларів США, що за курсом НБУ складає 105881,92 грн. та штрафу по заборгованості у розмірі 26 999,89 грн..

28.12.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просить встановити наявні у відповідача банківські рахунки, вклади в установах банків та інших кредитних організаціях, рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів та накласти стягнення відповідно на суму у розмірі 134 486,41 грн.; на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накласти арешт з урахуванням Закону України №606-14 та ст. 65 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; у разі відсутності у відповідача коштів та інших цінностей, достатніх для стягнення на суму загальних вимог, винести ухвалу про забезпечення позову по справі шляхом опису та накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1, та заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії з цим майном.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що відповідач вже не веде підприємницької діяльності за адресою обєкту інвестування: м.Одеса, вул. Буніна, 12, не відповів на досудову Претензію №1 від 01.11.2016 року і не відповідає на телефонні дзвінки по відомому номеру телефону. Всі ці дії відповідача дають підстави припустити, що відповідач цілеспрямовано затягує сплату заборгованості для можливого розпродажу свого майна чи виведення грошових коштів з банківських рахунків, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими вимогами.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки заява обґрунтовується припущеннями, а саме: що він припускає, що відповідач цілеспрямовано затягує сплату заборгованості для можливого розпродажу свого майна чи виведення грошових коштів з банківських рахунків. Крім того, позивач просить встановити наявні у відповідача банківські рахунки, вклади в установах банків та інших кредитних організаціях, рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів та накласти стягнення відповідно на суму у розмірі 134 486,41 грн.; на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накласти арешт з урахуванням Закону України №606-14 та ст. 65 Закону України «Про банки і банківську діяльність», але звернувся до суду лише із заявою про забезпечення позову, а із заявою про витребування доказів до суду не звертався. Також, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 151-153, 210 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Ільченко

29.12.2016