Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: П»ятничук В.Г.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 27 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання правочину дійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання правочину дійсним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 3 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу №006-09510-030215, розмір вкладу 200 000 грн. В період дії тимчасової адміністрації відповідача кошти не були виплачені. Представником тимчасової адміністрації листом від 23 вересня 2015 року № 8821/1856 позивача повідомлена про нікчемність правочину від 03 лютого 2015 року. Вважає незаконним невизнання відповідачем права позивача, як вкладника за договором банківського вкладу №006-09510-030215 укладеного 02 лютого 2015 року та просить визнати його дійсним.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання правочину дійсним.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуванням обставин справи, що мають значення для її вирішення, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання представники ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.137,138) причини своєї неявки суду не повідомили, у зв»язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 3 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу № 006-09510-030215, розмір вкладу 200000 грн.

Перерахування коштів здійснено ОСОБА_5, який є вкладним банку.

Постаново. Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою Національного банку України № 664 від 2 жовтня 2015 року постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 2 жовтня 2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 5 жовтня 2015 року по 4 жовтня 2017 року включно.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації від 16 вересня 2015 року № 813 «Щодо заходів, пов»язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу ( депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього наказу, зокрема, договір № 006-09510-030215 від 3 лютого 2015 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги є необґрунтованими, оскільки після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору банківського вкладу дійсним, позивач посилався на те, що право позивача на гарантоване отримання відшкодування у сумі 200000 грн. за депозитним договором від 3 лютого 2015 року, який безпідставно визнаний банком нікчемним, підлягає захисту на підставі ст..ст.15,16 ЦК України шляхом визнання договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» від 3 лютого 2015 року дійсним.

Відповідно до ст..15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, встановлений законом. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч.2 цієї статті. Крім того, частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно роз»ясень, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» , у зв»язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, а тому позовні вимоги саме з цих підстав не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України дають підстави для скасування рішення Печерського районного суду м.Києва від 27 вересня 2016 року і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 27 вересня 2016 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання правочину дійсним з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: