Провадження № 4-с/761/330/2016
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Лукянчук А.О.,

за участю представника скаржника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишний Артем Володимирович, Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал гарант інвест» про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №52071590,-

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2016 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №52071590), винесену 31.08.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Пишним А.В.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що при відкритті виконавчого провадження 31.08.2016 року державним виконавцем не враховано, що вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» були неодноразово відступлені, а тому порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити.

Представники інших сторін в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, до суду не надійшли пояснення чи заперечення на заявлені вимоги.

А тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на 31.08.2016 року) визначає, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Пишним А.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2464/10, виданого 09.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» суми у розмірі 4 349 284,09 грн.

Представник заявника в заяві зазначив, що на момент відкриття виконавчого провадження ПАТ «Брокбізнесбанк» відступив право вимоги, а тому виконавчий лист не міг бути прийнятий до виконання.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що Закон України «Про виконавче провадження» не зобов'язує державного виконавця відмовляти у відкритті виконавчого провадження у випадку заміни стягувача, оскільки таке може бути здійснено в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та ст.378 ЦПК України в межах відкритого виконавчого провадження, державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження не було порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишний Артем Володимирович, Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал гарант інвест» про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №52071590 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва.

СУДДЯ: Н.Г.Притула