У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення моральної шкоди, завданої каліцтвом при виконанні трудових обов'язків, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 05 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він з 01 листопада 1994 року по 01 січня 2016 року працював в Часовоярському регіональному виробничому підприємстві «Компанія «Вода Донбасу» в якості тракториста 5 розряду.

20 травня 1993 року о 10 год. 45 хв. під час роботи з ним трапився нещасний випадок, внаслідок чого він отримав закритий перелом лівого стегна в нижній третині зі зміщенням, розтрощену рану лівої стопи з тотальним розтрощенням 3-4 пальців, вивих першого пальця, синдром здавлення лівої кінцівки, травматичний шок 2 ступеню.

У зв'язку із цим, був складений акт про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1 та Н-5 від 01 жовтня 2013 року. Висновком МСЕК у серпні 1993 року позивача вперше визнано інвалідом 2 групи та встановлено 90 % втрати працездатності, а згодом у 2015 року безстроково встановлено 2 групу інвалідності та 70 % стійкої втрати працездатності. У зв'язку з трудовим каліцтвом, він зазнав втрату свого здоров'я, що призвело до порушення особистих немайнових прав, через що була порушена нормальна життєдіяльність, оскільки він став інвалідом 2 групи та втратив спочатку 90 % своєї працездатності: не може виконувати буденні справи, тому що в нього пошкоджені функції лівої ноги, пересувається за допомогою милиць, не може довго стояти на ногах, довго ходити, постійно відчуває фізичну біль, німоту, у зв'язку з чим постійно лікується, на що змушений витрачати немалі кошти.

Вказував, що постійно відчуває моральні страждання через певні вади у зв'язку з травмою, не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, частково порушені його відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також порушені його плани на подальше життя, через що в нього з'явилось почуття тривоги перед майбутнім.

Враховуючи вказані обставини, позивач просив стягнути на його користь з відповідача 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди у зв'язку з трудовим каліцтвом на виробництві.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Компанія «Вода Донбасу» на користь

ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану стійкою втратою непрацездатності, у вигляді одноразового відшкодування у розмірі

1 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 05 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто з КП «Компанія «Вода Донбасу» на користь

ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди, завданих каліцтвом при виконанні трудових обов'язків 10 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю або справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції при визначенні моральної шкоди виходив з мінімальної заробітної плати, яка діяла на час виниклих правовідносин та переводячи карбованці у гривні, дійшов висновку про те, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн буде еквівалентним стражданням позивача.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та врахувавшиправову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року № 6‑165цс16, виходив з того, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованим мінімумом доходів громадян, то необхідно виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди, апеляційний суд, виходячи з засад розумності та справедливості, врахував характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, а саме їх тривалість, неможливість їх відновлення, стан здоров'я потерпілого, а також той факт, що позивач не змінив свою професію та місце роботи та до виходу на пенсію працював за тією ж спеціальністю, на якій отримав травму.

З огляду на вказані обставини справи, апеляційний суд дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2016 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Донецької області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

О.С.Ткачук

І.М.Фаловська