Справа № 513/421/15-ц
Провадження № 2/513/10/16
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

судді Смірнової І.О.,

секретаря судового засідання Коноваленко Т.М.,

за участю:

представника позивачки адвоката ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата

цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про

усунення від права на спадкування,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3

про

усунення права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

10.04.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 07 листопада 1987 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5.

06.10.2014 року її чоловік ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина, до спадкової маси увійшло наступне нерухоме майно:

- земельна ділянка № 124 масив 2, площею 1,00 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Саратського району, Одеської області;

- квартира АДРЕСА_1.

При приватизації квартири позивачкою була збільшена її частка, сплачена відповідна грошова сума. Тому позивачка вважає, що її частка у спадковому майні повинна бути збільшена.

За життя чоловік не розпорядився своїм майном на випадок своєї смерті, не зробив заповіту, тому спадщина приймається за законом.

В установлений законом строк позивачка звернулась до суду із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги, однак із такою ж заявою звернулась відповідачка, матір померлого чоловіка.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стану. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обовязкову частку у спадщини, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

ОСОБА_6 вважає, що відповідачка повинна бути усунена від права на спадкування з наступних підстав.

Її чоловік з травня місяця 2012 року почав вживати спиртні напої та скоював відносно позивачки протиправні дії, тим самим порушував Закон України «Про попередження насильства у сімї». З цього приводу позивачка до правоохоронних органів не зверталась.

У звязку з чим, вона змушена була переїхати проживати до своєї сестри ОСОБА_7 за адресою: Одеська область, Саратський район, с. Зоря вулиця Леніна, 49, у якої проживала до листопада місяця 2012 року.

Потім змушена була переїхати проживати у м. Татарбунари на зйомну квартиру по вулиці Леона Попова, 13, де проживала майже до смерті чоловіка.

Від постійного вживання алкогольних напоїв чоловік захворів та потребував медичного лікування та догляду, але разом проживати з ним позивачка не могла тому, що він своїми протиправними діями міг спричинити їй будь-яку шкоду.

За період з травня місяця 2012 року до смерті, чоловік неодноразово лікувався у медичних закладах та потребував матеріальної допомоги для придбання ліків, медичних препаратів та продуктів харчування.

З цього приводу вона за власні кошти купувала йому ліки, медичні препарати, продукти харчування та інше.

Відповідачка, як мати свого сина, який знаходився у такому безпорадному стані, не надавала йому ніякої допомоги та не цікавилась його станом здоровя та способом життя, тим-самим проявляла бездіяльність та пасивність, хоча мала на це можливість і час.

Останній час перед смертю, чоловік майже знаходився у лежачому стані, позивачка, витрачаючи свій власний час провідувала його та надавала всіляку допомогу за власні кошти.

Виходячи зі змісту 4.5 ст. 1224 ЦК України, усунення права від спадкування, суд при вирішенні такої справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до абзацу 2(другого) п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно до абзацу 3 п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути предявлена особою, для якої таке усунення зумовлює повязані зі спадкуванням права та обовязки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування).

22.06.2015 року від відповідачки надійшло заперечення на позовну заяву, в якому вона вказує, що позивачка навмисно не зазначає при яких обставинах та за чиєю ініціативою був укладений цей фіктивний шлюб свого часу запропонований саме нею. Також в позовній заяві ОСОБА_3 не вказано, що до спадщини належать інші речі, а саме: продовольчий магазин (крамниця) з торговим устаткуванням та обладнанням, прибудинковим гаражем та трьома позошляховиками, придбаними під час шлюбу, побутова техніка та золоті вироби, прикраси, якими користується у своєму повсякденному житті ОСОБА_3

ОСОБА_6 разом зі своєю сестрою ОСОБА_7, таємно від свого чоловіка до травня 2012 року, вкрали гроші у сумі 30000 доларів США.

ОСОБА_3 своїми злочинними діями довела родинний шлюб до такого стану.

Якби чоловік ОСОБА_5 не влаштовував позивачку як людина, яка пила та вчиняла протиправні дії, то вона б заздалегідь подала б на розлучення. На протязі майже 27 років сімейного шлюбу позивачка ОСОБА_3 використовувала чоловіка ОСОБА_5 для досягнення своїх амбіційних примх.

Відповідачка ОСОБА_4 у 1998 році перенесла складну операцію. Її майновий стан не дозволяє сплатити судові витрати, оскільки вона є тяжко хворою людиною, не працює, розмір отримуваної пенсії мізерний, яку вона змушена витрачати на придбання ліків, продуктів харчування та сплату комунальних платежів. Інших доходів, крім пенсії, в неї немає (а.с.17-19 т. 1).

27.05.2015року від відповідачки та її представника надійшли доповнення до заперечень, в яких вони стверджують, що ОСОБА_4 не допомагала спадкодавцю ОСОБА_5, мала можливість допомагати, проте зазначені ствердження не відповідають дійсності та суперечить чинним нормативно-правовим актам, а саме ст. 1224 ЦК України, ст. 198 СК України.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути дані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає у вмисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

ОСОБА_8 є пенсіонером за віком, не працює, її пенсія складає 1250 гривень. Крім того, після складної онкологічної операції, перенесеної у 1998 pоці, сама потребую постійного приймання лікарських засобів. Натомість її син, ОСОБА_5 був успішним підприємцем, власником магазину, квартири, земельної ділянки та автомобільних засобів, у неї допомоги не просив, та у разі нагальної потреби у допомозі міг розпорядитися своїм майном та забезпечити себе усім необхідним.

Факт ведення підприємницької діяльності її покійним сином підтверджується копією інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_5 не мав потреби у матеріальній допомозі, а її матеріальне становище не дозволяло їй надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 60 ЦГІК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене положення, необхідно звернути увагу суду, що хоча позивач ОСОБА_3 стверджує, що з травня 2012 року до смерті купувала спадкодавцю ОСОБА_5 ліки та продукти харчування за власні кошти, нею не надано жодного доказу на підтвердження цього.

Так позивачка стверджує, що спадкодавець зловживав спиртними напоями та вчиняв проти неї протиправні дії. Підтвердити цей факт вона намагається за допомогою свідків, проте, єдиним допустимим доказом вчинення спадкодавцем правопорушення проти неї було б, її звернення до правоохоронних органів та результати розслідування проведеного за ним.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У своєму позові позивачка визнає, що з травня 2012 року припинила шлюбні відносини з ОСОБА_5 та до листопада 2012 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, а потім проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи те, що позивачка покинула спадкодавця ОСОБА_5 в тяжкий для нього час, спільне проживання між ними припинилося, спільного побуту вони не вели, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинились, що тягне за собою питання про правомірність наслідування позивачкою ОСОБА_3 після померлого ОСОБА_5 (а.с. 17-19, 42-44 т. 1).

22.06.2015 року від відповідачки та її представника ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона, на підставі того, що позивачка залишила її сина, фактично припинила шлюбні відносини, протягом тривалого часу своєю безглуздою поведінкою, не тільки не надавала необхідної допомоги, а навпаки призводила до додаткових нервових стресів та погіршення стану здоров'я чоловіка.

Ще за життя ОСОБА_5 відповідачка почала ставити себе та чоловіка в скрутне матеріальне становище. В той час коли останньому необхідні були кошти на лікування.

У звязку з самоусуненням відповідачки допомагати синові у скрутний для нього час, та тим, що вона є пенсіонером за віком, не працює, її пенсія складає 1250 гривень, крім того після складної онкологічної операції перенесеної у 1998 pоці, вона сама потребує постійного приймання лікарських засобів, постійну допомогу померлому у його лікуванні та влаштуванні життя надавали, за її проханням, її дочка - рідна сестра покійного ОСОБА_9 та її діти - племінники покійного ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які можуть підтвердити особисто факт ухиляння відповідачки.

Враховуючи вищенаведене, та приймаючи до уваги, що позивачка покинула спадкодавця ОСОБА_5 М.1. в тяжкий для нього час, спільне проживання між ними припинилося, спільного побуту вони не вели з 2012 року, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинились, а позивачка повторно зявилася у житті її сина вже після його смерті, для того щоб отримати спадщину, керуючись 2 ч. 3 ст. 1224., ч. 5 ст. 124 ЦК України, ст. 123 ЦПК України, просила суд усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 (а.с. 106-109 т. 1).

Справа слухалась неодноразово.

У даному судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надавши пояснення відповідно до позовної заяви. Пояснила суду, що дійсно у них з чоловіком останні роки були складні стосунки з вини чоловіка, але вона не покинула його, не залишила без фізичної, моральної та матеріальної допомоги, коли він захворів. Матір чоловіка, відповідачка у справі, не тільки не допомагала йому коли він був безпорадний, але і не цікавилась його станом здоровя, не підтримала його морально у скрутний для нього час, не приїжджала до нього.

Зустрічний позов не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні тому, що відповідачка та її представник не надали жодного доказу до своїх вимог.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_1 також просив суд задовольнити вимоги позивачки, т.я. її вимоги відповідають діючому законодавству, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити, т.я. він не знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Відповідачка ОСОБА_4 на неодноразові виклики до суду не зявлялась, просила розглянути справу у її відсутності, у звязку з її станом здоровя та віком.

Представник відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності (а.с. 55 т. 2), просив позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 залишити без задоволення тому, що позивачка сама визнала на судовому засіданні 09.11.2015 року, що вони з чоловіком постійно матеріально допомагали його матері, тому ОСОБА_4 не мала можливості утримувати свого сина, допомагати йому матеріально, за своїм віком, станом здоровя.

Зустрічний позов просив задовольнити тому, що позивачка фактично не проживала з чоловіком, не утримувала його матеріально, не доглядала, не турбувалась про нього.

Заслухавши сторони, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_3, та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, повязанні із спадкуванням, усуненням від права на спадкування.

Згідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають … той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обовязкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Як свідчить копія свідоцтва про смерть, серії I-ЖД № 387008, ОСОБА_5 помер 06 жовтня 2014 року, актовий запис № 543 (а.с. 7 т. 1).

Згідно копій медичних документів ОСОБА_5 довгий час хворів, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні (а.с. 139,140-142 т. 1).

ОСОБА_3 є дружиною померлого, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб та копії паспортів позивачки та померлого (а.с. 5,8, 47 т. 1); ОСОБА_4 є матірю померлого, про що свідчить копія про народження (а.с.22 т. 1).

Свідки: ОСОБА_12,ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 показали суду, що позивачка змушена була деякий час не проживати разом з чоловіком тому, що він її бив. Але вона, в період його хвороби, лікувала та доглядала його, підтримувала. Після його смерті позивачка поховала чоловіка. Його матір приїхала тільки в день похорон.

Суд вважає, що позивачка ОСОБА_3 утримувала чоловіка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 75, ст. 90 Сімейного кодексу України.

Згідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Не пред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5, у звязку з тяжкою хворобою, знаходився у безпорадному стані, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідачка ОСОБА_4 за своїм станом здоровя, віком, матеріальним станом не могла надавати допомогу синові (а.с. 38,49,57 т. 2).

ОСОБА_6 у судовому засіданні 01.12.2015 року пояснила суду, що матір чоловіка знаходилась на їх утриманні, вони їй матеріально допомагали, сплачували за телебачення, за огород, покупали вугілля. Ствердження позивачки, що відповідачка морально не підтримувала сина, на навідувала його, не цікавилась його станом здоровя, не можуть бути прийняти судом до уваги для вирішення даного спору, тому позов задоволенню не підлягає.

Згідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки представник позивачки по зустрічному позову не довів її вимоги у судовому засіданні, її позовна заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1224, 1261 ЦК України, ст.ст. 3-8, 10-11,57-61, 212-215, 293, 294 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області, протягом десяти днів, з дня отримання копії повного тексту рішення, через Саратський районний суд.

Суддя І. О. Смірнова