Справа № 128/3249/15-ц
УХВАЛА

Іменем України

07 жовтня 2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого- судді Саєнко О.Б., при секретарі- Микитюк І.М., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 16.03.2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінтеграція Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2016 року до Вінницького районного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року по цивільній справі № 128/3249/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Енергоінтеграція Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.097.2016 року , змінений суддя з ОСОБА_4 на підставі її самовідводу на суддю Саєнко О.Б.

Подану заяву відповідач ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 16 березня 2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області винесено заочне рішення по цивільній справі № 128/3249/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Енергоінтеграція - Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов позивача задоволено. Копія даного рішення була отримана нею поштою 05 квітня 2016 року.

Вказує, що з даним заочним рішенням вона незгодна, оскільки при його постановлені

не були з'ясовані обставини, які суд вважає встановленими, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам. Є незрозумілим на підставі чого судом було винесено заочне рішення, оскільки вона взагалі не знала про існування вказаної справи, не отримувала ні позовної заяви, ні будь-яких інших документів по даній справі, та відповідно не була повідомлена про дату, час та місце розгляду даної справи, тому не могла бути присутньою на судових засіданнях та відповідно фактично була позбавлена гарантованого Конституцією України права на судовий захист. В самому заочному рішенні вказано про те, що відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур'єр».

Зазначає, що ухваливши дане заочне рішення, суд вирішив питання про права і обов'язки відповідача без її участі та відома, вважає, що було порушено право на подання своїх доводів та заперечень відносно пред'явленого позову та принцип змагальності сторін. Крім цього, вказує, що своїм рішенням суд стягнув солідарно з відповідачів заборгованість станом на 21.08.2015 року в сумі 325257,65 гривень, з яких:- 298822,26 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитними ко за період з 09.07.2011 року по 21.08.2015 року;- 26435,39 гривень - пеня за порушення строків погашення кредиту.

Також ,вказує, що ухвалюючи заочне рішення про стягнення з неї заборгованості за період з 09.07.2011 року по 21.08.2015 року, тобто більше ніж за чотири роки, суд вийшов за межі строку позовної давності.Також судом залишено поза увагою, що відповідно до ч. 2 ст. 258 України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давні один рік.

З огляду на вищезазначені обставини відповідач ОСОБА_3 просить суд скасувати заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року по справі № 128/3249/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Енергоінтеграція Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу призначити до нового судового розгляду.

До судового засідання представник відповідача ОСОБА_5, не з*явився , надав суду письмові пояснення (а.с.150-151,153), в яких зазначив, що обґрунтовуючи підстави для задоволення позову по цивільній справі №128/3249/15-ц суд посилається на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05.12.2011 року, яким з відповідачів було стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 15/04/496-07 від 21.06.2007 року в сумі 433319,04 гривень. Дане рішення набуло законної сили 16.12.2011 року. Вказує, що при цьому суд зазначає, що дане рішення на теперішній час не виконано та наявність вказаної рішення не припиняє договірних відносин між банком та позичальником, що в свою чергу, на думку суду, є підставою для подальшого нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.Вважає, що така позиція суду є хибною та такою, що не відповідає нормам діючого законодавства України. Вказані обставини були залишені судом поза увагою, що в свою чергу призвело прийняття незаконного та необгрунтованого заочного рішення, яке підлягає перегляду та скасуванню.

Зазначив, що згідно кредитного договору № 15/04/496-К-07 від 21.06.2007 року - нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Таким чином, умовами договору погашення відсотків та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.У даній справі, встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Вважає, що враховуючи, що за умовами договору погашення відсотків повинно здійснюватися позичальником частинами не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, вважає, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. А даному випадку заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами розрахована позивачем з 09.07.2011 року по 21.08.2015 року, тобто більше ніж за чотири роки.

Крім того, вважає, що в даному випадку до правовідносин банку з поручителями суд мав застосувати ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється після закінчення встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Просив задовольнити заяву відповідача.

Представник позивача ОСОБА_6 незявився ,надав суду заяву про проведення судового засіданні у його відсутності , заперечував проти задоволення даної заяви, так як вважає, що рішення суду від 16 березня 2016 року ухвалено відповідно до вимог закону, а обставини на які посилається представник відповідача у заяві ні є підставою для його перегляду. Відповідач належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, про що містяться докази в матеріалах справи.

Відповідачі у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та представник відповідача ТОВ «Енергоінтерграція- Україна», до судового засідання нез*явилися по невідомим для суду причинам.

Суд, вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін та їх представників.

Вивчивши заяву, дослідивши надані докази та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач 28.08.2015 року звернувся до Вінницького районного суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Енергоінтеграція-Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором ( а.с.1-5).

Ухвалою судді Вінницького районного суду від 10.09.2015 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 26.10.2016 року на 10.00 год.( а.с.41).

З супровідного листа судді Вінницького районного суду видно, що позивачу та відповідачам скеровані копії ухвали про відкриття провадження у даній справі, із повідомленням про явку у призначене судове засідання на 26.10.2016 року на 10.00. та розясненням положень ст.131 ЦПК України. ОСОБА_3 повідомлялась судом за адресою, яка зазначена у позовній заяві, а саме: с. Агрономічне, вул. Шевченко, 47, Вінницький район (а.с.42).

ОСОБА_3 не отримала вищезазначену ухвалу з додатками, оскільки з поштового відділення на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає»(а.с.49).

09.11.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області було отримано відповідь з адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС в Київській області, з якої вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55).

Судом було направлено повістку про виклик до судового засідання, яке призначено на 19.11.2015 року на 14.30 год. відповідачу ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, та вона отримала судову повітку, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.58).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.11.2015 року ухвалено направити дану цивільну справу на розгляд Печерського районного суду м. Київ (а.с.62). Відповідачем ОСОБА_2 оскаржено вищезазначену ухвалу та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.01.2016 року ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19.11.2015 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду (а.с.98).

21.01.2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області отримано справу з Апеляційного суду Вінницької області та призначено судове засідання на 16.02.2016 року на 15.30 год., про що повідомлено учасників розгляду справи шляхом надсилання судових повісток (а.с.100).

Відповідача ОСОБА_3 отримала судову повітку в судове засідання призначене на 16.02.2016 р. 0 15.30 год., яка надсилалась за адресою АДРЕСА_1, що вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.106).

Судом повторно було відкладено судове засідання на 16.03.2016 року на 15.00 год. та викликано відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Енергоінтеграція-Україна» шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України.

16.03.2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області винесено заочне рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Енергоінтеграція - Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Даним заочним рішенням вирішено позов задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2 та ТОВ «Енергоінтеграція - Україна», на користь ПАТ «Універсал Банк» /04114 м. Київ, вул. Автозаводська, буд. № 54/19, , рах. № 2428 в ПАТ «Універсал Банк» м. Київ, МФО 322001 заборгованість станом на 21.08.2015 року в сумі 325257 грн. 65 коп. Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Енергоінтеграція - Україна» на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 3253 грн. (а.с.118).

З матеріалів цивільної справи, вбачається, що копія заочного рішення відповідачу ОСОБА_3 скерована судом за адресою АДРЕСА_1 (а.с.121) та отримана нею особисто 05.04.2016 року (а.с.124), а до суду дану заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_3 скерувала поштою 16.04.2016 року, про що свідчить відмітка штампу поштового відділення на конверті (а.с.131, 132).

Відповідно до положень ст. 69 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Тому, відповідач ОСОБА_3 подала дану заяву в 10-денний строк, встановлений ч.2 ст. 228 ЦПК України.

Залишаючи заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення без задоволення, суд виходить з того, що проведення заочного розгляду справи можливе лише у разі наявності умов, визначених у ст. 224 ЦПК. Законодавець встановив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суди повинні дотримуватись таких умов проведення заочного розгляду справ: неявка відповідача в судове засідання; належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання; відсутність поважних причин неявки відповідача; відсутність клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності; відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи. Лише за наявності всіх пяти умов суд може провести заочний розгляд справи.

Суд вважає, що судом дотримані умови проведення заочного розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до ст.232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню за наявності у сукупності таких умов 1) відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки з поважних причин та 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тому враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що відповідач ОСОБА_3 не довела перед судом поважності причин своєї неявки в судові засідання на 16.02.2016 року на 15.30 год. та на 16.03.2016 року на 15.00 год, яка, суд вважає, належним чином була повідомлена про дати, місце та час його проведення, що підтверджується письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи повідомленнями про вручення, оголошенням в газеті. Також відповідач ОСОБА_3 та її представник як в заяві не зазначили, так і до заяви не додали, жодного письмового доказу, який на їх розсуд має істотне значення для правильного вирішення справи, який би став підставою для суду скасувати дане заочне рішення, а також не довели, що відповідач не отримувала судові повістки та взагалі не знала про існування даної цивільної справи. Доводи приведені відповідачем та її представником , щодо незгоди із мотивами постановленого заочного рішенням суду від 16.03.2016 р., не позбавляє її права оскаржити це рішення в апеляційному порядку.

Також, суд вважає, за необхідне розяснити відповідачу ОСОБА_3, що ухвала про залишення її заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від заочного рішення, оскільки така ухвала не передбачена в переліку ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду першої інстанції, визначені ст. 293 ЦПК. Окрім того, в контексті ч. 4 ст. 231 ЦПК після залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення відповідача може оскаржити в апеляційному порядку не таку ухвалу суду, а саме заочне рішення.

Керуючись ст. 231, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити заяву відповідача ОСОБА_1 за про перегляд заочного рішення від 16.03.2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінтеграція Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором, - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: