Справа № 529/1254/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Диканського району Полтавської області , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що вона, як власник житлового будинку, який розташований на по вул. Шкільній, 19 в смт. Диканька Диканського району Полтавської області та відноситься до типу колгоспного двору, головою якого вона є, однак через втрату оригінала правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно, позбавлена можливості розпоряджатись вказаним будинком, позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

В судове засідання позивач подала заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі.

Від відповідача - ОСОБА_2 селищної ради Диканського району Полтавської області /далі - ОСОБА_2 селищна рада/ - надійшов лист про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі його представника.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, однак до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, окрім цього вказали, що позовні вимоги заявлені позивачем визнають в повному обсязі.

За таких обставин розгляд справи був проведений у відсутність позивача, представника відповідача ОСОБА_2 селищної ради та відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з довідки від 10.10.2016 року, виданої Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", що в Реєстровій книзі №2 за реєстровим № 71 було зареєстровано за позивачем право власності на житловий будинок, який розташований по вул. Шкільній, 19 в селищі Диканька Диканського району Полтавської області. В подальшому, 06.01.1975 року ОСОБА_2 селищною радою народних депутатів позивачу по справі, як голові колгоспного двору було видано на вказане майно Свідоцтво про право власності за № 3.

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 17.08.2016 року приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", складається з житлового будинку літ. А-1, що відноситься до типу колгоспного двору, головою якого є позивач по справі.

П.6 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 року роз'яснює, що право власності на майно, що належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З довідок наданих відповідачем по справі вбачається, що станом на 01.07. 1990 року членами вказаного колгоспного двору були ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а станом 01.06.1993 року у даному житловому будинку були зареєстровані позивач, як голова колгоспного дору та ОСОБА_5, яка померла 01.06.1963 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії ІІІ-КЕ № 309120, виданим ОСОБА_2 селищною радою 02.06.1993 року.

Окрім цього, ОСОБА_2 селищна рада надала довідку у якій зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відповідачі по справі з реєстрації у вказаному домоволодінні були зняті 11.12.1990 року.

Відповідно до ст. 126 ЦК України, в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення права власності на спірне майно, ппрацездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.Це правило не застосовується , якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент набуття позивачем права власності на вказаний будинок, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

23 травня 1996 року на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 селищної ради народних депутатів Диканського району Полтавської області, позивачу по справі передано у власність земельну ділянку площею 0,23 га для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по вул. Шкільній, 19 в смт. Диканька Диканського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №034213, виданим на ім'я останньої.

На даний час у вказаному домоволодінні, яке розташоване по вул. Шкільній, 19 в смт. Диканька Диканського району Полтавської області зареєстрована та проживає лише ОСОБА_1 - позивач по справі, яка вказаним майном користується та володіє ним як власник, однак втратила оригінал Свідоцтва про право власності на нього.

Відповідно до норм ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні за винятком визначених законом випадків.

Враховуючи викладене вище оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивач по справі, як голова колгоспного двору, набула у встановленому законом порядку на вказане домоволодіння, хоча нею і було втрачено оригінал свідоцтва про право власності на нього, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як члени вказаного колгоспного двору втратили частки в майні цього двору на підставах передбачених чинним на той час законодавством, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за нею право власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 86 та ст. 100, 126 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 року, ст. ст. 10, 11, 60, 174, 208, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, 29 грудня 1930 року, право власності на житловий будинок, який в цілому складається з житлового будинку літ. "А-1" та розташований по вул. Шкільній, 19, в смт. Диканька Диканського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: