Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3628/16-ц
Провадження № 2/553/1284/2016
У Х В А Л А

Іменем України

26.12.2016м. Полтава

суддя Ленінський районний суд м. Полтави ОСОБА_1,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника позивача за довіреністю ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора м. Полтави про усунення перешкод у користування та розпорядженні спадковим майном, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора м. Полтави про усунення перешкод у користування та розпорядженні спадковим майном.

Ухвалою суду від 03 листопада 2016 року даний позов було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків.

26 грудня 2016 року відкрито провадження у справі.

Так, 14 листопада 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, з належними до будинку надвірними будівлями (сарай, погріб, уборна, огорожа, навіс, гараж) у відповідності до технічного паспорта на житловий будинок по вул. Надворсклянська, 8а та 8г (8а за тех. паспортом 1974 року). При цьому, в заяві вказувала, що оскільки частину житлового будинку, без згоди останньої може бути відчужено на користь будь-якої іншої особи, то існує досить велика ймовірність того факту, що відповідачі можуть у будь-який момент здійснити відчуження частини житлового будинку на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суд.

Поряд з цим, заявниця просила до набрання чинності рішення у справі будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо житлових будинків та земельної ділянки, з належними до будинків надвірними будівлями (сарай, погруб, уборна, огорожа, навіс, гараж) у відповідності до технічного паспорта на житловий будинок по вул. Надворсклянська, буд 8а та 8г (8а за тех. Паспортом 1974 року).

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_2 вказувала про те, що вона прийняла спадщину на нерухоме майно після смерті матері ще у 1974 році і до 1998 року вона нею володіла та користувалася постійно відвідуючи успадкований будинок. Так, як спадщина відкрилась, в період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від її оформлення права на спадщину.

Поряд з цим, заявницею вказувалось про те, що після 1998 року вона не мала змоги приїжджати до м. Полтави, в звязку з тим, що здійснювала догляд за чоловіком інвалідом І групи. За цей час, як зазначалось заявницею в заяві відповідачами було зруйновано частину її будинку та господарських будівель, які належали їй, без отримання на те згоди заявниці.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову такою, що задоволенню не підлягає за наступних обставин.

Заявницею ОСОБА_2 не вказано обставин, які б надавали суду підстави вважати, окрім безпідставних припущень, що рішення суду в майбутньому можу бути не виконаним, або стороною відповідача будуть вчинятись дії, які утруднять виконання рішення суду.

Більше того, надані суду докази на підтвердження позовних вимог не надають суду підстав пересвідчитися у відповідності виду забезпечення позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з цим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, в звязку з якими необхідно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись у відповідності виду забезпечення позову , який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову не відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Копію ухвали суду направити ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ВІРНО:Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1