Справа № 750/8909/16-ц
Провадження № 2/750/2545/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

в складі: головуючої судді - Логвіної Т.В.,

при секретарях Примак Т.В. та Тібеж О.Б,

за участю сторін та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення від права на спадкування, мотивуючи вимоги тим, що сторони є спадкоємцями першої черги після смерті їхньої матері ОСОБА_3, яка померла 08.05.2015 року. Оскільки відповідач ухилялася від надання допомоги та утримання матері, яка до смерті тривалий час тяжко хворіла та потребувала сторонньої допомоги, вважає, що відповідач не має права на спадкування. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, обставини, викладені в позові підтвердили.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість, у задоволенні позову просила відмовити. Пояснила, що в силу своїх матеріальних можливостей купувала необхідні матері ліки, продукти харчування та як могла здійснювала догляд за хворою матірю, хоча позивач перешкоджав їх спілкуванню через неприязнені стосунки між сторонами.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 08 травня 2016 року померла ОСОБА_3, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2

До своєї смерті ОСОБА_3 постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з сином позивачем по справі ОСОБА_1, його дружиною ОСОБА_4 та їхньою дитиною.

Як вбачається з матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані, тяжко хворіла та потребувала догляду і додаткових витрат на лікування.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили той факт, що позивач доглядав за хворою матірю (прав білизну, годував, купував ліки), а після смерті похоронив її, при цьому відповідач не відвідувала матір, не піклувалася про неї, не цікавилась станом її здоровя.

Свідки з боку відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали суду, що позивач перешкоджав відвідуванню його матері, але незважаючи на це відповідач в міру можливостей піклувалася про матір, купувала ліки та продукти харчування, відвідувала її у лікарні.

Доказів про те, що позивач звертався до відповідачки з проханням про фінансову допомогу на лікування та допомогу у здійсненні догляду за матірю, на що відповідачка відповідала відмовою, суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" п. 6 роз'яснив, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування " п. 4 роз'яснив, що усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач була не єдиною дитиною спадкодавця та окрім неї згідно закону обовязок піклування про спадкодавця також було покладено на позивача, який проживав разом з матірю та доглядав за нею, за відсутності доказів потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача, а також доказів ухилення від такої допомоги при можливості її надання, позов, за викладеними в ньому підставами, необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: