Справа № 362/7493/15-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/2107/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 21.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Даніліна Андрія Юрійовича на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь борг за договором позики у розмірі 450 391 грн. 90 коп., 25% річних у розмірі 37 532 грн. 66 коп. та інфляційні у розмірі 2 251 грн. 96 коп.

У лютому 2016 року представник ОСОБА_2 - адвокат Данілін А.Ю. звернувся до суду із заявою, в якій просив забезпечити позов та накласти арешт на майно, яке належить відповідачу на праві власності, а саме, автомобіль «Chevrolet aveo SF69Y», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; земельну ділянку площею 0,9642 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: Київська область, АДРЕСА_1; житловий будинок, загальною площею 33,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Також представник позивача просив витребувати з Єдиного державного реєстру МВС України витяг щодо належності відповідачу автомобіля «Chevrolet aveo SF69Y», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та витребувати з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно витяг щодо реєстрації права власності за ОСОБА_5 вказаного вище нерухомого майна.

В обґрунтування зави представник позивача зазначав, що, враховуючи можливий тривалий розгляд справи судом та на час ухвалення судом рішення розмір боргу значно зросте, а на даний час відповідач продовжує безпідставно користуватися грошовими коштами позивача, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Данілін А.Ю. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів про вартість земельних ділянок та житлового будинку, на які позивач просить накласти арешт, що унеможливлює визначити співмірність заявлених вимог. Також суд зазначив, що заявником не надано доказів того, що відповідач має намір відчужити це нерухоме майно та не надано документів на підтвердження належності автомобіля відповідачу.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, так як вони не відповідають матеріалам справи і не узгоджуються із вимогами закону.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь борг за договором позики у розмірі 450 391 грн. 90 коп., 25% річних у розмірі 37 532 грн. 66 коп. та інфляційні у розмірі 2 251 грн. 96 коп.

В обґрунтування позову послалася на те, що 18 жовтня 2013 року ОСОБА_5 згідно з борговою розпискою отримав від неї грошові кошти у розмірі 18 000 Євро, які зобов'язався повернути до 01 липня 2015 року. У разі неповернення коштів 01 липня 2015 року, відповідач зобов'язався сплатити 25% річних. Крім того, позивач зазначила, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, відповідач у встановлений у розписці строк грошові кошти не повернув, тому позивач просила її позов задовольнити.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 рокувідкрито провадження у даній справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано не врахував розмір заборгованості за договором позики, який становить 490 176 грн. 52 коп., що є значним розміром. Вказана обставина відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому висновок суду про те, що заявником не надано доказів того, що відповідач має намір відчужити нерухоме майно, колегією суддів розцінюється критично, оскільки наявність права власності відповідача на вказане майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (а.с.42-43), свідчить про можливість відповідача в будь-який час скористатися своїм правом на розпорядження даним майном, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Та обставина, що заявником не надано доказів про вартість земельних ділянок та житлового будинку, на які позивач просить накласти арешт, у даному випадку не є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки судом не враховано, що вказане майно належить на праві власності відповідачу, а позивач не має можливості без дозволу відповідача доступу до правовстановлюючих документів та доступу до нерухомого майна, провести його оцінку. При цьому суд першої інстанції належним чином не врахував положення

Що стосується посилання суду на те, що заявником не надано документів на підтвердження належності автомобіля відповідачу, то вони є необґрунтованими за таких підстав.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, для підтвердження належності відповідачу автомобіля «Chevrolet aveo SF69Y», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, представник позивача просив суд витребувати з Єдиного державного реєстру МВС України витяг (а.с.39-41).

Однак, дана заява представника позивача про забезпечення доказів у порушення вимог ст.ст.134, 135 ЦПК України судом не вирішена.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянув заяву про забезпечення позову з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню на підставі ст.312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Даніліна Андрія Юрійовичазадовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошенняі оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді