У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Демяносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 490070234, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 16 073, 68 доларів США зі сплатою 15,5 % річних та терміном повернення коштів до 19 травня 2015 року. Графіком погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору, було обумовлено сплату кредитних коштів, відсотків за користування кредитом, неустойки та інших платежів. Метою отримання кредиту було придбання транспортного засобу - автомобіля «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску. У забезпечення виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору 19 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 490070234-П.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_4 своїх договірних зобов'язань, позивач просив стягнути солідарно з нього та поручителя ОСОБА_5 заборгованість, яка утворилася станом на 1 жовтня 2014 року, а саме: 196 748 грн 69 коп. - заборгованості за кредитом, 79 556 грн 18 коп. - заборгованості за відсотками, 3 583 402 грн 16 коп. - неустойки.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 19 травня 2008 року № 490070234 у сумі 58 156 грн 34 коп. та 2 801 грн 90 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості у сумі 58 156 грн 34 коп. та судового збору у сумі 2 801 грн 90 коп. скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення у справі про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 19 травня 2008 року № 490070234 станом на 1 жовтня 2014 року у сумі 473 053 грн 56 коп., з яких: 196 748 грн 69 коп. - заборгованість за кредитом, 79 556 грн 18 коп. - заборгованість з відсотків за користування кредитом, 196 748 грн 69 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також стягнуто 818 грн 54 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Апеляційний суд правильно встановив характер спірних правовідносин та вірно застосував норми матеріального права, які їх регулюють і дійшов обґрунтованого висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь позивача ПАТ «Альфа-Банк» 473 053 грн 56 коп. заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2008 року № 490070234.

Разом із цим апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені з 3 583 402 грн 16 коп. до 196 748 грн 69 коп.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам закону та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, відповідно до якої ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

З урахуванням цього слід визнати, що рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна
М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук

Колегія суддів: