№2-874/16
(№760/8731/15-ц)
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13. 09. 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Бобровника О. В.
при секретарі: Яковенко Н. К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: приватний нотаріус КМНО Гришаєва Ірина Вікторівна, ОСОБА_4 - про встановлення фактів, що мають юридичне значення,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: приватний нотаріус КМНО Гришаєва Ірина Вікторівна, ОСОБА_4 - про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Позивач мотивувала свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла гр. ОСОБА_5 (спадкодавець).
З 14. 01. 1971 року спадкодавець була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1
28 жовтня 1998 року вказана квартира стала приватною власністю спадкодавця на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1998 № НОМЕР_1, виданого органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва.
Позивач зазначала, що приблизно з 1999 року і до моменту смерті спадкодавця вона проживала разом зі нею у вказаній квартирі однією сім'єю і весь цей час вона допомагала по догляду і утриманню ОСОБА_5, надавала їй допомогу по побутовим питанням, спільно з нею вела домашнє господарство, разом з нею відвідувала лікарів.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що у м. Києві.
Інших спадкоємців за законом немає, у зв'язку з чим, єдиним спадкоємцем після смерті є позивач, яка бажає оформити спадщину на себе.
В зв'язку із зазначеним позивач просила суд:
- встановити факт, що ОСОБА_1 з 1999 року проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у квартирі АДРЕСА_2;
- встановити факт, що ОСОБА_1 з 1999 року постійно проживала разом з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на час відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_2 і вважається такою, що прийняла спадщину.
Позивач в судове засідання не з'явилась, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав зазначених у позові, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач Київська міська рада в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали.
Третя особа приватний нотаріус КМНО Гришаєва І. В. в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Третя особа: ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника який в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову.
Суд, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність представника відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.
Заслухавши пояснення сторін присутніх в судовому засіданні, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла гр. ОСОБА_5 (спадкодавець), що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві 21. 08. 2012 року (а.с. 25).
Згідно лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_2 вбачається, що причина смерті ОСОБА_5 - хронічна ішемічна хвороба серця (23-24).
Встановлено, що з 14. 01. 1971 року ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 що підтверджується копією довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» №364 (а.с. 28).
Вбачається, що 28 жовтня 1998 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 стала приватною власністю ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1998 року № НОМЕР_1, виданого органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва (а.с. 29).
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що у м. Києві.
Позивач при зверненні до суду обґрунтовувала свої вимоги тим, що приблизно з 1999 року і до моменту смерті спадкодавця вона проживала разом із ОСОБА_5 у вказаній квартирі однією сім'єю і весь цей час вона допомагала по догляду і утриманню ОСОБА_5, надавала їй поміч по побутовим проблемам, спільно з нею вела домашнє господарство, разом з нею відвідувала лікарів, а тому на її думку вона є спадкоємицею четвертої черги та має право на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, в зв'язку з чим позивач просила суд про задоволення позову на що слід зазначити наступне.
Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Проте, вивчені судом обставини справи не підтверджують обставин викладених позивачем в позові, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, зокрема те, що ОСОБА_1 дійсно з 1999 року проживала разом з ОСОБА_5 однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року у квартирі АДРЕСА_4, а також те, що позивач ОСОБА_1 дійсно з 1999 року проживала разом з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року на час відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_5 і вважається такою, що прийняла спадщину, з огляду на наступне.
Так, допитана в судовому засіданні з боку позивача свідок ОСОБА_6 підтвердила, що вона знає позивача ОСОБА_1 лише з травня 2011року. Пояснила суду, що коли вона познайомилася з ОСОБА_1 під час перебування в лікарні 7 м. Києва, де також лікувалася ОСОБА_5, яку ОСОБА_1 в той час кілька разів відвідувала. Свідок ОСОБА_6 також пояснила, що бачила їх обох разом після виписки ОСОБА_5 з лікарні, в квартирі АДРЕСА_1 проте, на запитання представника третьої особи ОСОБА_4 назвати дату, час і обставини при яких це відбувалося, вона лише вказала, що це відбулося два рази в травні 2011 року і один раз в 2012 році, однак конкретних обставин коли і при яких обставинах відбулася їх зустріч, яке планування квартири в яких відбувалися ці зустрічі, конкретно пригадати не змогла.
В процесі розгляду справи, ОСОБА_1 як на підставу доказу своїх позовних вимог надала суду завірену нотаріусом заяву свідка ОСОБА_7 з обставин справи, яка в судове засідання не з'явилася і від показів якої в судовому засіданні позивач і її представник раніше відмовилися (том 2 а.с. 5). Проте, вказані письмові свідчення зазначеного свідка, через не дотримання встановленого ст. 180 ЦПК України процесуального порядку допиту свідка не можуть бути прийняті судом до уваги, за цих підстав вони не можуть сприйматися і як письмові докази, в розумінні ст. 64 ЦПК України.
Посилання позивача ОСОБА_1 як на підставу наявного доказу її позовних вимог по справі шляхом врахування вже встановлених фактів в рішеннях Солом'янського районного суду м. Києві у цивільних справах за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_4 також не можуть бути врахованими судом при вирішенні спору по даній цивільній справі в розумінні ч.3 ст. 61 ЦПК, оскільки вказані судові рішення не набрали законної сили, так як були скасованими Апеляційним судом м. Києва, а касаційна скарга ОСОБА_1 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України була відхилена (т.1 а.с 41, 42, 49-51, 53-55).
Крім цього допитані в судовому засіданні свідки з боку третьої особи ОСОБА_4: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, показали, що вони проживають в будинку під'їзду в якому знаходиться квартира померлої ОСОБА_5 та зазначили, що знають померлу з 1994 року, яка після смерті своєї матері проживала в зазначеній квартирі самотньо, зверталася до них та до інших мешканців під'їзду за допомогою.
Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вперше побачила позивача ОСОБА_1 на весні 2011 року, під час перебування у квартирі ОСОБА_5, коли остання скаржилася на свою самотність. Свідок зазначала, що під час перебування її у спірній квартирі, несподівано вхідні двері, які були зачинені на ключ, відкрилися і до квартири увійшла ОСОБА_1, яка повідомила, що ключі від квартири ОСОБА_5 їй надала ОСОБА_7, яка у свій час працювала разом з лікарем ОСОБА_5 медичною сестрою і остання після того як перестала працювати надала їй ключ від своєї квартири, щоб та періодично її відвідувала. При цьому вона зазначила, що медична сестра ОСОБА_7 просила ОСОБА_5 прийняти ОСОБА_1 в свою квартиру для подальшого проживання. Свідок ОСОБА_9 також пояснила суду, що вона до самої смерті ОСОБА_5 допомагала їй їжею та ліками, неодноразово робила прибирання в її квартирі та будь яких речей чи обставин, які б свідчили про проживання в цій квартирі разом з нею позивача ОСОБА_1 в квартирі ОСОБА_5 ніколи не бачила. При цьому остання вказувала що до неї час від часу навідується ОСОБА_1, але вона її на проживання не приймає.
Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що проживає в одному під'їзді з померлою ОСОБА_5, яку вона знала багато років. Також пояснила, що вперше вона побачила ОСОБА_1 на весні 2011 року, з того часу вона періодично бачила її при вході до під'їзду в квартирі якого проживала ОСОБА_5, при цьому вона завжди віталася з нею, однак про те що остання постійно проживає разом з ОСОБА_5 в її квартирі позивач ніколи не зазначала. Також свідок пояснила суду, що на весні 2015 року ОСОБА_1 зверталась до неї з проханням посвідчити в суді, що вона проживала в квартирі разом із ОСОБА_5 з 1999 року по день її смерті, при цьому обіцяла, що в разів посвідчення в суді цього факту, вона їй віддячить, однак ОСОБА_11 давати в суді неправдиві свідчення відмовилася.
Свідок ОСОБА_10, який проживає в під'їзді в якому знаходиться спірна квартира також підтвердив, що знав померлу ОСОБА_5 з 1994 року. Пояснив, що в останні роки до своєї смерті в серпні 2012 року, вона проживала самотньо, хворіла на інсульт, ходила по сусідах за допомогою. Його матір на прохання ОСОБА_5 відгукнулася та допомагала їй по господарству. В 2011 році свідок неодноразово разом з матір'ю перебував у квартирі ОСОБА_5 і допомагав їй робити в ній прибирання, зазначав, що крім речей останньої в цій квартирі речей, які б свідчили про проживання в ній разом з ОСОБА_5 однією сім'єю позивача ОСОБА_1 не було. Вперше почув про ОСОБА_1 в 2012 році зі слів свого брата.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки.
Згідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
На підставі ст. 20 ЦК України, ч. 3 ст.10 ЦПК України, особа вільно розпоряджується належними їй правами, здійснює право на захист на свій розсуд та повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Однак надані позивачем і вивчені судом докази не можуть підтвердити обставин на які позивач посилалась при зверненні до суду, як на підставу своїх позовних вимог.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами, а відтак задоволенню не підлягають.
В процесі розгляду справи, ухвалою суду від 14. 07. 2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.
Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.
З огляду на те, що суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, тому на даний час відпали підстави для забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14. 07. 2015 року.
Керуючись ст. ст. 20, 1264 ЦК України, ст.. ст.. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що вона з 1999 року проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року у квартирі АДРЕСА_7 - відмовити.
В задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_1, з 1999 року проживала разом з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року на час відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_7 разом з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і вважається такою, що прийняла спадщину - відмовити.
Арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_8 за ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року - скасувати.
Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: