ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/282/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2016 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Біді В.В., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця, суб»єкт оскарження - Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспарян Рафаель Гагікович, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс»,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана скарга щодо визнання неправомірними дій та скаржник просив скасувати - постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 року, постанову про стягнення виконавчого збору від 21.07.2016 року, постанову про арешт коштів боржника від 21.07.2016 року, постанову про розшук майна боржника від 02.08.2016 року, постанову про примусовий привід боржника від 02.08.2016 року, які рішення винесені державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряном Рафаелем Гагіковичем у виконавчому провадженні № 51274242.

В обґрунтування вказаних вимог скаржник зазначив, що йому не було відомо про наявність виконавчого провадження № 51274242, оскільки він не отримував копію постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист, на виконання якого відкрито виконавче провадження № 51274242, не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вказані постанови від 01.06.2016 року, від 21.07.2016 року, від 02.08.2016 року у виконавчому провадженні № 51274242 були винесені державним виконавцем з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 скаргу підтримав, пославшись на викладені в ній обставини. Просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та прийняті після неї постанови державного виконавця.

Державний виконавець Гаспарян Р.Г. та представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчить наявні розписки.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» заявив клопотання про відкладення судового розгляду справи. При цьому, представником не були наведені правові підстави, які б дозволяли відкладати судовий розгляд справи на строк, який перевищує імперативні строки розгляду справи даної категорії, встановлені ст.386 ЦПК України, а отже судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання щодо відкладення судового розгляду справи.

Так, судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» заперечував проти задоволення скарги з підстав її необґрунтованості.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вивчивши обґрунтування скарги, дослідивши всі матеріали, наявні в провадженні, в тому числі, копію постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряна Р.Г. від 01.06.2016 року ВП № 51274242 про відкриття виконавчого провадження (т.2 а.с.57 цивільної справи 2-99/12, інші матеріали цивільної справи 2-99/12 за позовом ПАТ «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (з відповідним витягом щодо постанов), суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряном Р.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51274242 від 01.06.2016 року за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Комерційний банк «Даніель» 3806952,67 грн., який на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2012 року було видано Дарницьким районним судом м. Києва 18.05.2013 року - по цивільній справі № 2-99/12 за позовом ПАТ «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, із зазначенням в постанові, що документ набрав законної сили 26.03.2013 року, документ про примусове виконання поданий 30.05.2016 року.

21.07.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряном Р.Г. було винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника.

02.08.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряном Р.Г. було винесено постанови про розшук майна боржника та про примусовий привід боржника.

Згідно зі ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчим провадженням є сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.ст.11, 27 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Так, державний виконавець зобов'язаний вжити передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Законом України «Про виконавче провадження» закріплено вимоги до виконавчих документів, недотримання яких перешкоджає прийняттю їх до виконання.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ.

У виданому Дарницьким районним судом м. Києва 18.05.2013 року виконавчому листі не вказано номер рішення, згідно з яким його видано, що суперечить вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до підпункту «б» пункту 3.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N 512/5, встановлено, що при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пункту 3 частини першої статті 18 Закону державний виконавець враховує таке: ім'я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України).

У виконавчому листі, виданому 18.05.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва, невірно зазначено по батькові боржника, а саме: ОСОБА_2. В той же час, вірно - ОСОБА_2.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 року державним виконавцем також невірно зазначено по батькові боржника - ОСОБА_2.

Таким чином, державний виконавець під час відкриття виконавчого провадження № 51274242 не перевірив виконавчий лист Дарницького районного суду м. Києва, виданий 18.05.2013 року, на відповідність імперативним вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону, є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в

такі строки - посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у

справах про адміністративні правопорушення та постанови органів

(посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців, а інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом; строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

При цьому, судом встановлено, що оскаржувана постанова за змістом не містить обгрунтування щодо дотримання положень ст.22, п.1) ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» - щодо врахування річного строку пред"явлення виконавчого документу до виконання.

З огляду на викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження № 51274242. Незаконність постанови про відкриття виконавчого провадження № 51274242 від 01.06.2016 року має наслідком її скасування, а також тягне за собою незаконність та необхідність скасування інших постанов по ньому (похідні вимоги): постанови про стягнення виконавчого збору від 21.07.2016 року, постанови про арешт коштів боржника від 21.07.2016 року, постанови про розшук майна боржника від 02.08.2016 року, постанови про примусовий привід боржника від 02.08.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.383-385 ЦПК України,

Ухвалив:

Вимоги скарги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії та скасувати рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряна Рафаеля Гагіковича - постанову про відкриття виконавчого провадження №51274242 від 01.06.2016 року, а також постанови: про стягнення виконавчого збору від 21.07.2016 року; про арешт коштів боржника від 21.07.2016 року; про розшук майна боржника від 02.08.2016 року; про примусовий привід боржника від 02.08.2016 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: