Справа № 472/1478/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" березня 2016 р. смт.Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого-судді Кучерявенка С.С.,
при секретарі Чорній О.В.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання третейської угоди недійсною ,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання третейської угоди недійсною .
В позовній заяві зазначила, що 12.04.2008 р. між нею та ПАТ КБ «Приват Банк» було уклалено кредитний договір, згідно якого вона отримала споживчий кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних.
Скориставшись кредитними коштами протягом року та виконавши кредитні зобов»язання, вона надала заяву до банку про закриття кредитної лінії.
Однак 21.08.2014 р. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитом у сумі 26 389 грн. 94 коп.
В листопаді 2015 року їй надійшла копія позовної заяви про звернення ПАТ КБ «Приват Банк» до постійно діючого Третейського суду при асоціації « Дніпровський Банківський Союз « .
Просить визнати Третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п.1.1.7.30 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід»ємною частиною Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, укладеної 11.11.2014 р. між нею та ПАТ КБ «Приват Банк».
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в тому ж обсязі і з тих же підстав і зокрема зазначили, що третейська угода обмежує її конституційні права на звернення до суду загальної юрисдикції і порушує її права як споживача фінансових послуг.
Представник відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» у судові засідання не з»являвся , хоча був повідомлений належним чином.Причини неявки суду не відомі.
Суд, заслухавши позивача її представника , дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, , що 12.04.2008 р. між позивачем та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_1 отримала споживчий кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних.
21.08.2014 р. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитом у сумі 26 389 грн. 94 коп.
Згідно п.2.1 Генеральної угоди банк надав ОСОБА_1 терміновий кредит в сумі 18 551 грн.56 коп на строк 24 місяця, з 11.11.2014 р. по 30.11.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну катку на споживчі цілі в сумі 18 551 грн.56 коп в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредита, виплати процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, умовах і правилах строки./а.с.7/.
Стаття 17 ЦПК закріплює право сторін передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону.
Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.
Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 року (який набрав чинності 12.03.2011 року) частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки)./правова позиція ВСУ справа № 6-64 цс 15/
Отже на час укладення генеральної угоди про реструктиризацію заборгованості /11.11.2014 р./ ЗУ «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту споживачів, у тому числі споживачів послуг банку(кредитної спілки).
З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що третейське застереження в договорі від 11.11.2014 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 ЗУ «Про третейські суди» .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15,58, 60, 209, 212-215, 218,223,224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання третейської недійсною - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3