Справа № 462/4621/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла В.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 співвласників багатоквартирного будинку «Титан» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 співвласників багатоквартирного будинку «Титан» 26.06.2015 року звернувся до суду з позовом, що був уточнений в судовому засіданні, в якому зазначив, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться на обслуговуванні в ОСББ «Титан», нерегулярно та не в повному обсязі сплачують кошти за обслуговування будинку та прибудинкової території, опалення та підігрів води. Станом на 1.06.2015р. з урахуванням субсидії заборгованість складає 1494,44 грн. Просить суд стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 1494,44 грн., інфляційні нарахування у розмірі 919,28 грн., 3% річних у розмірі 171,09 грн. та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, зазначив, що відповідачі з 1.06.2012 р. по 1.06.2015 р. не регулярно здійснюють оплату комунальних послуг, всі види послуг у спірний період позивачем надавались. Строк звернення до суду позивачем не пропущений, оскільки відповідачі в 2013р. та в 2014 р. здійснювали проплату заборгованості за 2009 р. Просив задовольнити позовні вимоги, стягнути витрати на правову допомогу та судовий збір.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про час та розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивач надавав належним чином комунальні послуги. Крім того, відповідачі не укладали договір з позивачем на надання та отримання послуг. Також, вважає, що у позивача сплив строк звернення до суду. Просив у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що відсутні підстави для їх задоволення, крім того сплив 3 річний строк звернення до суду. Просила суд у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до наступного.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживають в двокімнатній квартирі багатоповерхового будинку, у квартирі АДРЕСА_1. Надання житлово-комунальних послуг з 1.06.2012 р. по 1.06.2015 р. забезпечувало ОСББ «Титан», що відповідно до ст.11 ЦК України, ст..64,67 ЖК України свідчить про виникнення у відповідачів обовязку сплачувати вартість житлово-комунальних послуг.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної приватної власності відповідачам .

Сторонами не заперечувалось, що у період з 1.06.2012 р. по 1.06.2015 р. виконавцем послуг з надання житлово-комунальних послуг у будинку №27 по вул.Ряшівській у м.Львів, в якій розташована квартира відповідачів, визначено позивача ОСББ «Титан».

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24 червня 2004 року визначає основні засади організаційних ,господарських відносин ,що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками ,виконавцями і споживачами , а також їхні права та обовязки. Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ,крім цього Закону базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів ,що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.18 Правил користування жилими приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, стверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992р. за №572, власники квартир зобовязані при появі ушкоджень в квартирі приймати міри для усунення недоліків власними силами.

Відповідно до п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою КМ України від 24 січня 2006 року №45 , власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст..20 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875 ІV споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Судом встановлено, що строки оплати послуг наданих в період з 1.06.2012 р. по 1.06.2015 р . сплинули.

Згідно довідки позивача заборгованість за надання послуг за зазначений період за утримання будинку та прибудинкової території становить 1494,44 грн.

Доводи відповідача про те, що договір з ОСББ «Титан» на надання послуг не укладався, а тому в нього не виникло обовязку по сплаті цих послуг , не ґрунтується на законі. Дійсно Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено укладення між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних на основі типового договору. Однак відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13).

Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Відповідачами не надано доказів надання неякісних послуг.

Суд вважає, що сума заборгованості 1494,44 грн. підлягає стягненню.

Відповідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 слід стягнути інфляційні нарахування у розмірі 919,28 грн., 3% річних у розмірі 171,09 грн.

Суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК, оскільки відповідачами усвідомлюючи сплачувалась за попередній період заборгованість, що підтверджується позначками в квитанції №222 від 13.06.2013р. на суму 302,26коп. , що є підставою для переривання строку позовної давності.

Стосовно судових витрат у розмірі 1765,40 грн. суд приходить до наступного.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст..88 ЦПК України. При цьому, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 визнаний інвалідом 2 групи, то на підставі Закону України «Про судовий збір» суд звільняє його від сплати судового збору, а сплачений судовий збір позивачем у сумі 365, 40грн. (121,80 +243,60), підтверджений квитанціями, слід стягнути з ОСОБА_5

Відносно витрат, понесених позивачем за надану правову допомогу по справі у розмірі 1400 грн. суд погоджується з їх стягненням, оскільки оплата за правову допомогу проводиться на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Згідно до зазначеного Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено судове рішення , іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу , у судовому засіданні , під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді , що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача приймав участь у розгляді цієї справи 12.10.2015 р., 30.11.2015р., 16.03.2016р., 6.06.2016 р. Судове засідання 12.10.2015 р. тривало 1 хв., судове засідання 30.11.2015р. тривало 67 хв., 16.03.2016р. тривало 8 хв., судове засідання 6.06.2016р. тривало 122 хв., що підтверджується журналом засідання. Виходячи з мінімальної заробітної плати 1378грн. у період з 01.10.2015 по 30.04.2016р., та виходячи з мінімальної заробітної плати 1450,00 грн. у період з 01.05.2016р., та враховуючи тривалість участі у справі - 198 хвилин (1+67+8+122) , враховуючи договір та акти прийому-передач наданих послуг, суд вважає, що слід стягнути з відповідачів солідарно документально підтверджені судові витрати у розмірі 1400 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212, 214- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 співвласників багатоквартирного будинку «Титан» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 співвласників багатоквартирного будинку «Титан» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 1494,44 грн., інфляційні нарахування у розмірі 919,28 грн., 3% річних у розмірі 171,09 грн., а всього 2584,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1765,40 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів , з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.М.Румілова