У х в а л а

іменем україни

29 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., ДемяносоваМ. В., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів, витребувавши її із Веселинівського районного суду Миколаївської області, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом про зміну розміру аліментів.

Позивач зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на якого рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, починаючи стягувати з 5 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що отриманого нею доходу не вистачає на утримання сина, а також те, що матеріальний стан відповідача на сьогодні покращився, оскільки він отримує більшу заробітну плату, ніж раніше, в розмірі 3 200 грн щомісячно та пенсію, позивач просила збільшити розмір аліментів до 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від

4 грудня 2015 року, в якому виправлена описка ухвалою того ж суду від 17 грудня 2015 року в частині ініціалів відповідача, позов ОСОБА_4 задоволено.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах щомісячного платежу, відізвано попередній виконавчий лист з виконавчої служби.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 4 грудня

2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішеннята передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (норма частини 2 статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ст. 192 СК Україні розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до роз'яснень в п. п. 17,23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив з того, що посилання позивача на необхідність понесення нею додаткових витрат на утримання дитини не є підставою для задоволення позову та може бути підставою для звернення до суду з вимогами у відповідності до ст. 185 СК України. Майновий та сімейний стан позивачки також не є підставою для збільшення аліментів, що стягнуті на утримання дитини.

Інші наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішенняапеляційного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.О. Дьоміна
М.В. Демяносов
Ю.Г. Іваненко