Справа № 489/225/16-ц
Номер провадження 2/489/707/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23 березня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Товариство з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін №73" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати доходів через несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та компенсації моральної шкоди,

встановив

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював у ТОВ «Мостобудівельний загін №73». 26.09.2014 був звільнений з роботи. Проте відповідачем не було проведено розрахунок з позивачем в строки, встановлені законом. Крім того, розрахунок по заробітній платі не проведено і на теперішній час.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні, компенсації за період заборгованості заробітної плати, моральної шкоди та витрати на правову допомогу.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов, проти заочного розгляду не заперечували.

Представник відповідача в судові засідання 17.02.2016, 16.03.2016 та 23.03.2016 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії БТ-1 №2940637 01.02.2006 позивач прийнятий газорізальником 5 розряду в ТОВ"Мостобудівельний загін №73".

26.09.2014 позивач звільнений за власним бажанням.

Згідно з довідкою №161 від 30.10.2015 заборгованість відповідача по невиплаченій заробітній платі позивачу станом на 30.10.2015 складає 12139,32 грн.

Згідно з довідкою №160 від 30.10.2015 за відповідачем значиться заборгованість за витрати у відрядженні у розмірі 1425,74 грн.

Позивач в судовому засіданні вказав, що при звільненні з ним не був проведений розрахунок по заробітній платі.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, закон прямо покладає на підприємство обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок виплатити всіх сум, що належать йому. У разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 N 100 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 2 наведеного Порядку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Із наданих позивачем пояснень та довідок видно, що останніми двома повними місяцями його роботи є серпень 2013 року (заробітна плата становила 2077 грн. за 21 відпрацьований день) та вересень 2013 року (1964 грн. за 21 відпрацьованих днів).

Таким чином, середньоденний заробіток позивача складає 96,21 грн. = (2077 грн. +1964 грн.)/42.

Інших відомостей та доказів суду не надано, хоча судом було витребувано у відповідача довідку про середню заробітну плату та табель обліку робочого часу.

У зв'язку із цим, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку (по дату ухвалення рішення), тривалість якого складає 368 робочих днів, становить 35405,28 грн.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1427, компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

Відтак, проіндексований розмір заробітної плати становить суму заборгованості за місяць*індекси інфляції, перемножені починаючи з місяця заборгованості (невиплати зарплати) до 01 березня 2016 року (оскільки за березень індекс інфляції на час розгляду справи не визначено).

Таким чином, сума компенсації складає 14329,34 грн., яка вирахувана шляхом множення заборгованості за вересень 2014 року на добуток індексів інфляції з жовтня 2014 по лютий 2016 року плюс заборгованість за травень 2014 року на добуток індексів інфляції з червня 2014 по вересень 2014 року і т. д.

Сума компенсації втрати доходів становить 14329,34 грн.

Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати доходів, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені підлягають задоволенню частково.

Позивач вказує, що несвоєчасна виплата заробітної плати призвела до моральних страждань та переживань, він та його сім'я були позбавленні нормального життєвого спілкування з близьким оточенням, та яку він оцінює в 3000 грн.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 5 зазначеної вище Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи викладене та виходячи із засад розумності та справедливості суд вважає, що вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 1000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1184,2 грн. (1% від задоволених матеріальних вимог та 551,2 грн. за вимогу про стягнення компенсації моральної шкоди). Також підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу в розмірі 851,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін №73" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати доходів через несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та компенсації моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» (код ЄДРПОУ - 30126124) на користь ОСОБА_1:

- заборгованість по заробітній платі в сумі 13565,06 грн.;

- компенсацію втрати доходів через несвоєчасну виплату заробітної плати - 14329,34 грн.

- компенсацію за затримку розрахунку при звільненні - 35405,28 грн.;

- компенсацію моральної шкоди - 1000 грн.,

- витрати на правову допомогу 851,20 грн., а всього на загальну суму 65150 (шістдесят п'ять тисяч сто п'ятдесят) грн. 88 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» на користь держави 1184,2 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв