Справа№592/3962/16-ц
Провадження №2/592/1456/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Мазіної К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і обґрунтовує свої вимоги тим, що 24.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL59735, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 10869,57грн., строком до 20.06.2013 року зі сплатою процентів у розмірі 36% річних. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. 11.11.2010 року між сторонами було укладено угоду про припинення зобовязань за кредитним договором, згідно п.2.1. якого відповідач зобовязувалася в період з 11.11.2010 року по 11.10.2012 року сплатити на користь позивача 9763,52грн., відповідно до графіку, зі сплатою 0,0001 % річних, після чого зобовязання відповідача за кредитним договором вважалися припиненими. Відповідно до п.5 угоди вона набирає чинності за умови внесення відповідачем суми першого платежу. Проте відповідач не виконала умови цієї угоди, грошових коштів на користь позивача не сплачувала. В результаті чого, станом на 06.04.2016 року утворилася заборгованість в сумі 67340,23грн., з яких: за кредитом 9707,39грн., за процентами 11085,58грн., за підвищеними процентами 46547,26грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом у сумі 67340,23грн. та судові витрати в розмірі 1378грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, та додатково пояснив, що відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно графіку щомісячних платежів відповідач зобов'язувалася погашати кредит 20 числа кожного місяця. 20.04.2013 року був неробочий день - субота, а тому датою прострочення оплати вказаного платежу, згідно п. 5.3 кредитного договору з якої слід відраховувати строк позовної давності є 22.04.2013 року. Позивач звернувся до суду 21.04.2016 року, а тому в межах трирічного строку, визначеного ст.257 ЦК України, знаходиться три платежі: 360,28грн. (20.04.2013 pоку), 372,21грн. (20.05.2013 року) та 383,59грн. (20.06.2013 року) на загальну суму 1116,08грн. Звідси розмір процентів за період з 22.04.2013 року по 21.04.2016 року (1096 днів) складає 1223,22грн., розмір підвищених процентів за вказаний період, - 3669,67грн. В той же час відповідач 31.05.2016 року сплатила на користь позивача грошові кошти в сумі 400,00грн., тим самим визнавши заборгованість перед банком у заявленій сумі 67340,23грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що відповідно до умов вищезазначеного договору та додатку 1, додатку 2 до договору ВАТ «Універсал Банк» надає ОСОБА_2 кредит у розмірі 10869,57грн. зі сплатою процентів у розмірі 36% річних строком до 20.06.2013 року. Додатком 2 до кредитного договору від 24.06.2008 року встановлений графік щомісячних платежів, загальна кількість яких становить 60 платежів у розмірі 394,88грн. на місяць. ОСОБА_3 здійснила наступні платежі за договором від 24.06.2008 року: 09.07.2008 року - 400грн. (заява на переказ готівки №094В10 від 09.07.2008 року); 19.09.2008 року - 789,76грн. (заява на переказ готівки №094В08 від 19.09.2008 року); 20.10.2008 року - 400грн. (заява на переказ готівки №094В16 від 20.10.2008 року); 04.12.2008 року - 300грн. (заява на переказ готівки №094В02 від 04.12.2008 року); 26.03.2009 року - 100грн. (заява на переказ готівки №094В08 від 26.03.2009 року). Оскільки у ОСОБА_1 в 2010 році виникла складна життєва ситуація (тяжко хворіли син, а потім мати), у зв'язку з чим виникло скрутне фінансове становище, вона не мала можливості своєчасно та в повному обсязі вносити платежі за кредитним договором. Тому ПАТ «Універсал Банк» 11.11.2010 року уклав зі ОСОБА_2 угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором CL№59735 від 24.06.2008 року, за умовами якої ОСОБА_2 зобов'язувалась сплатити ПАТ «Універсал Банк» 9763,52грн. протягом періоду з 11.11.2010 року по 11.10.2012 року згідно з графіком у розмірі 406,81грн. щомісячно. Пунктом 5 угоди від 11.11.2010 року було встановлено, що угода набирає чинності 11 листопада 2010 року лише за умови фактичного внесення Позичальником на свій вищевказаний поточний рахунок, відкритий у Кредитора, суми першого платежу, передбаченого п.2.1. цієї угоди, та за умови фактичного зарахування Кредитором такого платежу в рахунок погашення зобов'язань Позичальника за Основним договором. 11.11.2010 року згідно заяви на переказ готівки №168В09 ОСОБА_1 внесла кошти на рахунок у розмірі 457грн., чим виконала умови п. 5 угоди від 11.11.2010 року. Таким чином, потрібно керуватися вимогами угоди про припинення зобов'язання від 11.11.2010 року. Крім першого платежу ОСОБА_3 здійснила наступні платежі за угодою від 11.11.2010 року: 11.01.2011 року -12грн. (заява на переказ готівки №168В03 від 11.01.2011 року); 19.11.2011 року - 300грн. (квитанція №2378.680.1 від 19.11.2011 року); 09.04.2012 року - 500грн. (квитанція №2586.121.1 від 09.04.2012 року); 10.12.2012 року - 220грн. (квитанція №2266.138.3 від 10.12.2012 року); 08.02.2013 року - 260грн. (квитанція №2518.138.5 від 10.12.2012 року). Тобто останній платіж у розмірі 260грн. ОСОБА_3 здійснила 08.02.2013 року, оскільки не мала коштів для сплати повної суми. 21.04.2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу та процентів. ПАТ «Універсал Банк» довідався про порушення умов кредитного договору 08.02.2013 року, коли ОСОБА_1 сплатила щомісячний платіж не в повному обсязі з порушенням умов договору. Тому перебіг строку позовної давності розпочався з 09.02.2013 року та сплив 09.02.2016 року. Таким чином позовна заява від 21.04.2016 року подана з порушенням строку позовної давності.. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Універсал Банк» не надав належних доказів того, що відповідач здійснювала погашення кредиту після 08.02.2013 року. Для оплати кредиту не передбачено встановлення особи, тому, доводи позивача, що ОСОБА_1 здійснила оплату в 2016 році ґрунтуються на особистих міркуваннях та припущеннях. Позивач не може надати докази того, що особа, яка здійснювала платіж в 2016 році, була ідентифікована. Строк позовної давності в цій справі сплив 08.02.2016 року. Просить суд застосувати строк позовної давності і відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав:

Судом встановлено, що 24.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL59735 (а.с. 3-11).

Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору позивач надав ОСОБА_1 кредит в сумі 10869,59грн. Дата повернення кредиту 20.06.2013 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами - 36% на рік. ОСОБА_1 зобовязалася повністю та своєчасно виконувати усі зобовязання за цим договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.2.4 кредитного договору за прострочення терміну сплати щомісячного платежу встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в додатку 1 до договору 108% річних.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.

Відповідач ОСОБА_3 здійснила наступні платежі за договором від 24.06.2008 року: 09.07.2008 року - 400грн., 19.09.2008 року - 789,76грн., 20.10.2008 року - 400грн., 04.12.2008 року - 300грн., 26.03.2009 року - 100грн., що підтверджується заявами на переказ готівки (а.с.71-75).

11.11.2010 року між сторонами було укладено угоду про припинення зобовязань за кредитним договором, згідно п.2.1. якого відповідач зобовязувалася в період з 11.11.2010 року по 11.10.2012 року сплатити на користь позивача 9763,52грн., відповідно до графіку, зі сплатою 0,0001 % річних, після чого зобовязання відповідача за кредитним договором вважалися припиненими (а.с.14-16). На виконання умов цієї угоди ОСОБА_1 здійснила один платіж 11.11.2010 року в сумі 457грн., що підтверджується заявою на переказ готівки (а.с.76). Інші платежі згідно з умовами п.2.1 цієї угоди ОСОБА_1 своєчасно не виконувалися.

Відповідно до п.3 угоди про припинення зобовязань (а.с.16) у випадку прострочення позичальником сплати хоча б одного платежу та/або неналежного виконання ним своїх зобовязань згідно п.2.1 цієї угоди, з першого дня такого прострочення та/або неналежного виконання автоматично втрачають свою чинність пункти 2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 цієї угоди, а інші умови цієї угоди та Основного договору зберігають свою чинність протягом строку дії основного договору, а позичальник зобовязується виконувати свої зобовязання за основним договором в повному обсязі і надалі.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_1 порушила зобовязання за угодою про припинення зобовязань, умови пунктів 2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 цієї угоди втратили чинність, зобовязання між банком і ОСОБА_1 не припинилися, і відповідач повинна була виконувати зобовязання за основним договором CL59735 від 24.06.2008 року.

Відповідачем ОСОБА_1, крім платежів в 2008-2009 роках, були здійснені такі платежі за основним договором: 11.11.2010 року 457грн., 11.01.2011 року -12грн., 19.11.2011 року - 300грн., 09.04.2012 року - 500грн., 10.12.2012 року - 220грн., 08.02.2013 року - 260грн., що підтверджується заявами на переказ готівки, квитанціями (а.с.76-78).

Представник позивача надав меморіальний ордер від 31.05.2016 року на суму 400грн., зазначивши, що ОСОБА_1 здійснила платіж через ПАТ КБ «ПриватБанк» в 2016 році (а.с.68).

Відповідачем ОСОБА_1 були надані суду заяви на переказ готівки та квитанції про сплату коштів, згідно з якими останній платіж в сумі 260грн. був здійснений нею 08.02.2013 року. Відповідач ОСОБА_1 та її представник заперечували, що ОСОБА_1 здійснювала платежі в 2016 році.

З меморіального ордеру від 31.05.2016 року не вбачається, що платіж в сумі 400грн. в 2016 році був здійснений саме ОСОБА_1, особу платника за цим меморіальним ордером неможливо ідентифікувати.

В порядку витребування доказів (ст.137 ЦПК України) судом була надіслана до ПАТ КБ «ПриватБанк» ухвала суду щодо надання інформації, ким, коли, де саме і яким чином (через касу, через термінал) був здійснений платіж в сумі 400грн. через рахунок 0110 на рахунок ПАТ «Універсал Банк», чи здійснювалася ідентифікація платника, а також щодо надання суду квитанції по платежу в сумі 400грн. (а.с.80,111). На виконання ухвали суду ПАТ КБ «ПриватБанк» надав дублікат квитанції, згідно з якою ОСОБА_1 виплатила ПАТ «Креді ОСОБА_4» 400грн. 30.05.2016 року за договором №1415/722308 від 01.09.2009 року (а.с.119-120).

Отже, відсутні докази, що ОСОБА_1 сплатила частково заборгованість в розмірі 400грн. 31.05.2016 року на користь ПАТ «Універсал Банк» через ПАТ КБ «ПриватБанк».

За розрахунком позивача станом на 06.04.2016 року утворилася заборгованість в сумі 67340,23 грн., з яких: за кредитом 9707,39 грн., за процентами 11085,58 грн., за підвищеними процентами 46547,26 грн. (а.с.18-19).

Представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності і відмовити в позові.

Представник позивача посилається на переривання строку позовної давності предявленням позову до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором. 28.08.2014 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 48818,53грн. (а.с.124). Як пояснив представник позивача виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду ПАТ «Унверсал Банк» не отримував.

Згідно з п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (статтю 6 доповнено пунктом 14 згідно з Законом України №2983-УІ від 03.02.2011 року). Отже, ПАТ «Унверсал Банк» в серпні 2014 року звернувся з позовом до ОСОБА_1 до третейського суду у спорі, який не підвідомчий третейському суду. Рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ухвалено поза межами компетенції третейського суду, у спорі, який не підвідомчий третейському суду.

З врахуванням викладеного, предявлення позову до третейського суду у спорі між ПАТ «Універсал Банк» і споживачем послуг банку (позичальником ОСОБА_1О.), який не підвідомчий третейському суду, не перериває строк позовної давності відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобовязалася повернути кредит в строк до 20.06.2013 року, кредит повинен повертатися частинами згідно графіку щомісячних платежів.

Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з п.5.3 кредитного договору під терміном «дата прострочення сплати основного боргу» сторони розуміють перший календарний день, що слідує за датою сплати щомісячного платежу. Згідно з графіком щомісячних платежів (а.с.12-13) відповідач ОСОБА_1 зобовязувалася погашати кредит 20 числа кожного місяця. 20.04.2013 року був неробочий день субота, тому датою прострочення оплати вказаного платежу, згідно з п.5.3 кредитного договору, з якої необхідно відраховувати строк позовної давності є 22.04.2013 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-154цс15 від 30.09.2015 року оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Позивач звернувся до суду 21.04.2016 року, а тому в межах трирічного строку, визначеного ст.257 ЦК України, знаходяться три платежі згідно з графіком (а.с.12-13): 360,28грн. (20.04.2013 pоку), 372,21грн. (20.05.2013 року) та 383,59грн. (20.06.2013 року) на загальну суму 1116,08грн. Розмір процентів за період з 22.04.2013 року по 21.04.2016 року (1096 днів) становить 1223,22грн., розмір підвищених процентів (108% річних) за вказаний період становить - 3669,67грн.

Тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6008грн.97коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1116грн.08коп., заборгованості з процентів за користування кредитом в сумі 1223грн.32коп., заборгованості з підвищених процентів в сумі 3669грн.67коп. В іншій частині позову суд вважає необхідним відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 261, 264, 267, 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, постановою Верховного Суду України у справі №6-154цс15 від 30.09.2015 року, ст.ст. 10 -11, 57-50, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6008грн.97коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1116грн.08коп., заборгованості з процентів за користування кредитом в сумі 1223грн.32коп., заборгованості з підвищених процентів в сумі 3669грн.67коп.

В іншій частині позову відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під чає проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко