Справа № 161/8912/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/773/1727/16 Категорія: 28 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Овсієнка А.А., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до малого підприємства "Турія", ОСОБА_5 про визнання недійсними договору підряду та договору про дольову участь у будівництві, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду від 02 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 02.11.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів недійсності укладеного між нею і ОСОБА_6 з одного боку та малим підприємством (далі - МП) «Турія» з другого боку договору підряду № 1 від 02.11.2002 року, на підставі якого між цим же підприємством та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір про дольову участь у будівництві житла №6 від 07.11.2002 року, а тому прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову в даній справі.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцької міської ради № 2/47 від 26.07.2002 року позивачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було надано земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0474 га на умовах оренди терміном на 25 років для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.27).

11.06.2002 року міською інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю було видано дозвіл на виконання будівельних робіт № 63 від 11.06.2002 року (а.с.26).

06.09.2002 року було укладено договір довгострокової оренди земельної ділянки на 25 років площею 474 кв. м., реєстраційний № 548 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Судом також встановлено, що 02.11.2002 року між ОСОБА_4, ОСОБА_6 (замовники) та МП «Турія» (підрядник) було укладено договір підряду № 1 за умовами якого підрядник зобов'язувався на свій ризик відповідно до завдань і прямих вказівок замовника, з використанням власних засобів, у строк до кінця 2007 року, здійснювати роботи, пов'язані з будівництвом 7-квартирного житлового будинку у місті АДРЕСА_1, а замовник зобов'язувався прийняти й оплатити вказані роботи (а.с.3).

На підставі даного договору 07.11.2002 року між МП «Турія» (виконавець) та ОСОБА_5 (замовник) було укладено договір про дольову участь у будівництві житла №6 за умовами якого виконавець зобов'язувався побудувати з власних матеріалів, а також із матеріалів, придбаних за власні кошти замовника житло, а саме: 3-кімнатну квартиру № 6 на 3 поверсі загальною площею 78 кв. м. в житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с.4-5).

Відповідно до декларації № ВЛ 5, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю 17.04.2012 року, будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 було закінчено 30.12.2008 року. Строк введення об'єкта в експлуатацію визначений на квітень 2012 року (а.с.19-24).

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач ОСОБА_4 свої вимоги обґрунтовувала тим, що згаданий договір підряду № 1 від 02.11.2002 року, укладений між нею, ОСОБА_6 та МП «Турія», не укладався і нею не підписувався.

Судом першої інстанції було оглянуто в судовому засіданні надану представником позивача копію договору підряду № 1 від 02.11.2002 року з відміткою судді апеляційного суду Волинської області Свистун О.В. про його відповідність оригіналу, яка була зроблена суддею в ході апеляційного розгляду справи № 161/15518/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, МП «Турія» про визнання недійсним договору про дольову участь (інвестування) у будівництві.

Фотокопію вказаного договору підряду, завіреного приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_1, було оглянуто під час апеляційного розгляду даної справи, що свідчить про те, що укладення такого договору мало місце, що спростовує викладені позивачем в позовній заяві та апеляційні скарзі доводи про те, що нею даний договір не укладався та не підписувався.

Позивачем, на якого у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України покладено обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не було доведено, що оспорюваний нею договір підряду № 1 від 02.11.2002 року не укладався та не підписувався, що підтверджує ту обставину, що волевиявлення позивача на його укладення було вільним і відповідало його внутрішній волі на час укладення правочину.

Таким чином, підстав для визнання недійсним оспорюваного договору підряду та укладеного на підставі його договору про дольову участь у будівництві житла №6 від 07.11.2002 року немає.

Виходячи з наведеного, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Покликання представника позивача у поданій апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в позові, з огляду на те, що оспорюваний нею договір підряду фактично є фіктивним і ніколи не укладався з МП «Турія» та про існування якого стало відомо лише у 2016 році, є безпідставними, оскільки відповідно до згаданої декларації № ВЛ 5, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю 17.04.2012 року, генеральним підрядником, який здійснював будівництво 7-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, будівництво якого здійснювалося на підставі оспорюваного позивачем договору підряду від 02.11.2002 року, було МП «Турія» (а.с.20).

Інші наведені представником позивача в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновків суду, викладених в рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4, подану від її імені представником ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 02 листопада 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: