Справа № 127/9595/16-ц Провадження № 22-ц/772/2664/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Панасюка О.С.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., апелянта, позивача ОСОБА_2, розгля-нувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

06 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики з врахуванням індексу інфляції в сумі в сумі 7317,60 гривень, 550,00 гривень - 3% річних, 5 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди ( а. с. 1-3 ). Позов мотивований тим, що 17 травня 2011 року позивач позичив відпові-дачу кошти у розмірі 4 тисяч гривень, що підтверджується письмовою розпис-кою ОСОБА_3 Строк повернення позики був визначений до 17 серпня 2011 року. Однак позичальник кошти не повертає, у звязку з чим ОСОБА_2 про-сив суд стягнути з боржника на свою користь заборговану суму позики з враху-ванням індексу інфляції в сумі 7317,60 гривень, 3% річних від простроченої су-ми у розмірі 550,00 гривень, 5 тисяч гривень у відшкодування заподіяної мо-ральної шкоди. Вимога про відшкодування моральної шкоди обгрунтована тим, що, не повертаючи кошти, ОСОБА_3 ставиться до позивача із зневагою, не ба-жає розмовляти, уникає зустрічей, обманює роками. Нормальні життєві звязки ОСОБА_2 порушилися, погіршилися стосунки в сімї, з оточуючими людь-ми. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією се-рії 12 ААА № 036227 від 22 січня 2015 року позивачу встановлена друга група інвалідності безтерміново. ОСОБА_2 просив суд позов задоволити у повно-му обсязі.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2016 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на ко-ристь ОСОБА_2 борг за договором позики від 17 травня 2011 року з враху-ванням індексу інфляції в розмірі 7317,60 гривень та 550,00 гривень - 3% річ-них; на користь держави 551,20 гривню судового збору. У вимозі ОСОБА_2 стосовно відшкодування моральної шкоди відмовлено ( а. с. 39-41 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, позивач ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить залишити без змін заочне судо-ве рішення в частині задоволених позовних вимог, але скасувати рішення в час-тині відмови у стягненні моральної шкоди в сумі 5 тисяч гривень і в цій частині позов задоволити ( а. с. 44-48 ). Апелянт вважає оскаржуване судове рішення ухваленим за неповного зясування обставин, що мають істотне значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права; висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі позивача, апелянта, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що апеляцій-на скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивіль-ного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони поси-лаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне зясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обстави-нам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 17 травня 2011 року між сторонами у справі був укладений договір позики, про що свідчить розписка, згідно якої ОСОБА_3 отримав у борг в ОСОБА_2 чотири тисячі гривень терміном на 2-3 місяці і зобовязався повернути кошти вчасно. Проте, своє зобовязання відповідач не виконує.

Керуючись нормами статей 525-527, 530, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість, доведеність заявлених позовних вимог, крім вимоги в частині відшкодування моральної шкоди.

З таким висновком суду першої інстанції слід погодитися як правильним, законним.

Суд погодився з розрахунком заборгованості, здійсненим позивачем з вра-хуванням індексу інфляції за конкретні періоди, строків прострочення виконан-ня зобовязання, та визначив суму заборгованості у розмірі 7317,60 гривень як обгрунтовану, правильну, таку, що підлягає стягненню з відповідача на вико-нання умов договору позики. Також законною є вимога ОСОБА_2 про стяг-нення з відповідача 3% річних від простроченої суми, що становить 550,00 гривень, оскільки вона відповідає нормам статті 625 ЦК України.

Стосовно позову в частині відшкодування моральної шкоди, то суд визнав необхідним у її стягненні відмовити з огляду на те, що ні договором позики у вигляді розписки, ні законом, який регулює наявні між сторонами у справі пра-вовідносини, така відповідальність за невиконання зобовязання як відшкоду-вання моральної шкоди не передбачена.

Цей висновок суду першої інстанції також є вірним та вмотивованим.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 у скарзі викладає норми ЦК України, що визначають підстави відшкодування моральної шкоди, суть договору як правочину, визначення виконання зобовязання, його строковості, відповідальність за порушення грошового зобовязання, інші статті Кодексу, окремі з яких по суті не мають відношення до предмету спору у цій цивільній справі. Обгрунтовуючи свою позицію щодо стягнення моральної шкоди, що є суттю апеляційної скарги, ОСОБА_2 цитує статті 23, 1167 ЦК України, викладає фактичні дані стосовно складу своєї сімї, та свого стану здо-ровя, вимагає задоволення позову в цій частині в якості відповідальності за приниження його особистості, втрату особистих благ.

З мотивами апеляційної скарги погодитися не можна, оскільки вони не впливають на законність, правильність, обгрунтованість ухваленого судом пер-шої інстанції рішення. Суд вірно визначився у правовідносинах, що склалися між сторонами у справі, застосував норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, тому колегія суддів апеляційного суду не знаходить під-став для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: