Провадження № 2/752/743/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В., при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України в особі Головного слідчого управління Служби безпеки України, Державної казначейської служба України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Українська національна розрахункова картка», Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення майнової та моральної шкоди,-

встановив?

позивач звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України в особі Головного слідчого управління Служби безпеки України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України, Приватне акціонерне товариство «Українська національна розрахункова картка», Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05 жовтня 2011 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України та в подальшому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому 05 квітня 2012 року, як зазначає позивач на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва йому було змінено запобіжний захід на заставу та визначено розмір такої в 5000000 гривень.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2015 року в кримінальній справі по його обвинуваченню було постановлено провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України - закрити у зв'язку із відмовою прокурора від державного обвинувачення.

Позивач вважає, що у зв'язку з тим, що йог було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності та незаконно взято під варту є всі правові підстави для стягнення на його користь майнової та моральної шкоди.

Зокрема позивач з урахуванням збільшення розміру позовних вимог в ході розгляду справи просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 14991537 гривень 60 копійок, при цьому в частині визначення розміру такої посилався на висновок соціально-психологічного дослідження № 01-02-16 від 01 лютого 2016 року виготовленого головою Спілки фахівців соціологічних та психологічних досліджень Сопова В.М.

Також просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь розмір майнової шкоди, яка складається з:

неповернутої суми застави у розмірі 5000000 гривень;

суму індексу інфляції від суми неповернутої суми застави, яка становить 1410887 гривень 05 копійок;

три процента річних від простроченої суми неповернутої суми застави, які становлять 441780 гривень 82 копійки;

валютні втрати на різниці курсу долара США по відношенню до гривні виходячи з розрахунку розміру суми застави, які становлять 3581250 гривень 12 копійок.

втрати заробітної плати у розмірі 800000 гривень з розрахунку 25000 гривень щомісячно та визначенням кількості місяців - 32;

суму індексу інфляції від суми недотриманої заробітної плати, яка становить 132375 гривень 84 копійки;

три процента річних від простроченої суми, які становлять 19265 гривень 75 копійок.

Фактично позивач просить суд стягнути на його користь майнову шкоду у розмірі 11385559 гривень 58 копійок.

В судовому засіданні позивач та його представник просили суд ухвалити рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України пред'явленої до стягнення суми майнової та моральної шкоди.

Представники відповідача - Служби безпеки України в особі Головного слідчого управління Служби безпеки України в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність.

Відповідач - Державна казначейська служба України та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Українська національна розрахункова картка», Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в судове засідання не забезпечили явку своїх представників. Про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, а тому суд з урахуванням думки осіб, які з'явилися в судове засідання вважає за можливе ухвалити рішення по справі у їх відсутність.

Заслухавши сторони, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом в ході розгляду встановлено, що 05 жовтня 2011 року відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України.

06 жовтня 2011 року ОСОБА_1 було затримано на підставі п. 2 ст. 106 КПК України, як підозрюваного і в подальшому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

05 квітня 2012 року на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 було змінено запобіжний захід на заставу та визначено розмір такої в 5000000 гривень.

22 травня 2014 року прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва Корж Р.О. було винесено постанову про відмову від обвинувачення, пред'явленого ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України за відсутністю складу злочину.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2015 року в кримінальній справі по його обвинуваченню було постановлено провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України - закрити у зв'язку із відмовою прокурора від державного обвинувачення.

Відповідно, матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 перебував під вартою починаючи з 06 жовтня 2011 року по 05 квітня 2012 року, що складає 182 доби.

Відповідно до ч. 2 ст. 1176 Цивільного кодексу України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування прокуратури або суду, виникає у випадках передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у виді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд дійшов висновку, що внаслідок протиправної поведінки службових осіб органу досудового розслідування, позивач відчув хвилювання та зазнав душевних страждань, призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків ОСОБА_1

В силу факту перебування позивача під слідством, а також в умовах ізоляції тривалий термін часу, таке порушило його звичний уклад життя, позбавили можливості реалізації своїх звичок і бажань, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя та погіршили відносини з оточуючими людьми і відношення останніх до його особистості, а тому на погляд суду ОСОБА_1 завдано моральну шкоду з вини відповідача, яку є усі підстави відшкодувати на підставі ст. 1167 ЦК України та норм Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», з врахуванням обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Суд не бере до уваги посилання представників відповідачі на ту обставину, що матеріалами справи не доведено неправомірності дій слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України, незаконності здійснення ним досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1176 Цивільного кодексу України, шкода завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовуються державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та душевних страждань завданих ОСОБА_1, наявність погіршення здібностей останнього у можливості реалізації своїх життєвих планів під час перебування під слідством та в умовах ізоляції і враховуючи вимоги розумності та справедливості, задовольняє позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 250000 гривень.

При цьому суд бере до уваги положення ч. 5 статті 9 Міжнародного пакту про громадянські й політичні права, відповідно до якого кожен хто був жертвою незаконного арешту чи тримання під вартою, має право на компенсацію, якій надано позовної сили

В той же час суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди.

Суд вважає необхідним зазначити, що повернення 5000000 гривень, внесеної 09 квітня 2012 року в якості застави за ОСОБА_1 регулюється нормами Кримінального процесуального кодексу України, а у разі наявності ознак дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, щодо недотримання процедури повернення таких у спосіб оскарження їх дій та/або бездіяльності у визначеному Законом порядку.

Відповідно суд вважає безпідставними і вимоги позивача про стягнення на його користь суму індексу інфляції від суми неповернутої суми застави, яка пред'явлена у розмірі 1410887 гривень 05 копійок та трьох процентів річних від простроченої суми неповернутої суми застави, які пред'явлені у розмірі 441780 гривень 82 копійки;

В частині стягнення на користь ОСОБА_1 валютних втрат на різниці курсу долара США по відношенню до гривні виходячи з розрахунку розміру суми застави, які пред'явлені у розмірі 3581250 гривень 12 копійок, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні такої вимоги, оскільки остання не ґрунтується на нормах чинного законодавства і є безпідставною та необґрунтованою жодним доказом із посиланням на застосування відповідних правових норм.

В частині стягнення на користь ОСОБА_1 суми втрати заробітної плати пред'явленої у розмірі 800000 гривень з розрахунку 25000 гривень щомісячно та визначенням кількості місяців - 32, суми індексу інфляції від суми недотриманої заробітної плати та трьох процентів річних від простроченої суми, суд вважає необхідним також відмовити у задоволенні такої вимоги, як така що не доведена перед судом в ході розгляду справи.

При цьому суд враховує, що позивач обіймаючи відповідні посади у ПАТ «Українська національна розрахункова картка», ПАТ АБ «Укргазбанк» втратив такі не у зв'язку з порушенням відносно нього кримінальної справи, а у зв'язку з поданням заяв про звільнення за власним бажанням.

При цьому посилання ОСОБА_1 на те, що він подав такі заяви про звільнення під тиском, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і є недоведеними будь-якими належними і допустимими доказами, а тому розцінюються судом як такі що носять характер припущень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 0 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України в особі Головного слідчого управління Служби безпеки України, Державної казначейської служба України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Українська національна розрахункова картка», Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України моральну шкоду у розмірі 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) гривен.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір у розмірі 243(двісті сорок) гривні 60 копійок компенсувати за рахунок держави Україна у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак