Справа № 343/1849/15-ц
Провадження № 22-ц/779/776/2016
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова В.В., третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Долинського районного суду від 12 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду від 12 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова В.В., третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк"на предмет іпотеки.

Апелянт на рішення суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що не погоджується з висновком суду про те, що перевищення ціни заявленого позову та у відповідності до ст. 599 ЦК України слугує підставою для припинення зобов'язання виконанням. Вважає, що рішення суду є незаконним необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права та таким, що підлягає скасуванню.

14 вересня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 (надалі за текстом - Позичальник) укладено кредитний договір № 116/КВ-07 на відкриття відновлюваної мультивалютної кредитної лінії, зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами до цього договору, які є невід'ємною частиною кредитного договору (надалі - «Кредитний договір»), за яким Банком було надано Позичальнику відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах кредитні кошти еквівалентом 387 000.00 гривень, а позичальник зобов'язався в порядку, передбаченому Кредитним договором, повернути кредитні кошти до 13 вересня 2017 року, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі.

Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом та іншої заборгованості, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 18.08.2015 року становила 479 297,98 грн.

Апелянт зазначає, що припинення зобов'язання можливе лише за умови його належного виконання, що проведено належним чином.

Після звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду з вищевказаним позовом відповідач продовжував порушувати умови кредитного договору, зобов'язання залишалось невиконаним у вигляді непогашеної заборгованості. Тому відсотки за користування кредитними коштами та штрафні санкції, передбачені кредитним договором, продовжували нараховуватись.

Судом першої інстанції не було взято до уваги розрахунок заборгованості станом на 10.02.2016 року за кредитним договором № 116/КВ-07 який був наданий представником позивача в судовому засіданні 12.02.2016 року.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не було надано достатньої кількості безспірних доказів з урахуванням принципів їх допустимості та належності, виконання ним зобов'язання у передбаченому кредитним договором порядку або того, що його неналежне виконання зобов'язання було прийняте позивачем. Зокрема, відповідач не надав суду довідку про відсутність заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк». А тому суд помилково дійшов висновку про припинення існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити. В рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором № 116/КВ-07 від 14.09.2007 р. в розмірі 192 371,49 грн. звернути стягнення за Іпотечним договором №116/КВ-07 від 14 вересня 2007 року, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме: магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,7 кв. м.

Визнати право власності за ПАТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме: магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,7 кв. м.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 14.09.2007 року між «Український промисловий банк» та ФОП ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №116/КВ-07 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами до цього договору, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі еквівалентному 387 000,00 грн. з кінцевою датою повернення до 13.09.2017 року та сплатити відсотки за користування ними.

В якості гарантії забезпечення виконання умов кредитного договору між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №116/Zквіп-07 від 14.09.2007 року, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно, зокрема, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 61,7 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_2. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу Іваночко О.М. та зареєстрований в реєстрі за №3669.

Предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на праві власності підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 08.08.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Івано-Франківським ОБТІ № 15508370 від 08.08.2007 року.

Згідно вказаного договору предмет іпотеки сторони оцінили у 529 745,00 грн.

Як вбачається зі звіту про оцінку магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», проведеного Голобородьком Г.С., оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» від 20.11.2015 року, вартість магазину становить 474916,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №116/кв-07 від 14.09.2007 року станом на 18.08.2015 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість у розмірі 479 297, 98 грн..

Внаслідок укладання договору 30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним Банком України про передачу активів та кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку» 18.05.2012 року відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора.

Зі змісту ст. ст. 572, 575, 589, 590 ЦК України випливає, що виконання зобов'язання може забезпечуватись іпотекою - заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель (позивач) набуває право звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду, якщо не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зі змісту положень ст.593 ЦК України та ст. 17 Закону України « Про іпотеку» слідує, що іпотека припиняється, в тому числі, у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строк дії іпотечного договору.

Як вбачається з ч.1 п.п 4.1 п.4 укладеного іпотечного договору, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконане належним чином. Даний договір іпотеки, у відповідності до п.6.2, діє по дату повного виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою та цим договором.

В судовому засіданні представниками відповідача надано копії квитанцій № 59793999 від 11.09.2015 року на суму 16 000,00 грн, № 4397301 від 03.02.2016 року на суму 463 297, 89 грн. та №N13XZ41345 від 12.02.2016 року на суму 0,20 грн. про погашення заборгованості за кредитним договором №116/кв-07 від 14.09.2007 року в загальній сумі 479 298, 09 грн., що перевищує ціну заявленого позову та у відповідності до ст. 599 ЦК України слугує підставою для припинення зобов'язання виконанням.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку доводам представника позивача про те, що не зважаючи на повну сплату відповідачем заборгованості за вказаним вище кредитним договором, у відповідача перед банком наявна інша заборгованість та визнав дані доводи такими, що не заслуговують на увагу,

Суд у рішенні правильно зазначив, що доказів, які би вказували на будь-яку іншу заборгованість ОСОБА_3 за згаданим вище кредитним договором, представником позивача суду не надано, окрім цього, при реалізації свого права про збільшення розміру позовних вимог представником банку не були дотримані положення ч.2 ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до ч. 9 ст.39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене іпотекодавцем порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що невиконання основного зобов'язання ОСОБА_3 завдало позивачу збитків чи змінило обсяг його прав.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відсутня співмірність між заборгованостю за кредитом після її сплати та вартістю іпотечного майна та не завдано збитків іпотекодержателю і не змінився обсяг його прав, а тому відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. З такими доводами погоджується і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 12 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко