Справа № 2-3758/11
Провадження № 2/522/570/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 05 червня 2006 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_2 договір кредиту № 2006/13-2.06/587 відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 159 218, 00 дол. США на строк до 04 червня 2021 року зі сплатою 11, 25 % річних за користування кредитом.

Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 05 червня 2006 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_1 договір поруки №07-15/632, згідно з яким остання зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору.

Банком було виконано свій обовязок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок ОСОБА_2 для подальшого їх використання за цільовим призначенням.

В свою чергу ОСОБА_2 не здійснювала платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по нарахованим відсоткам, у звязку з чим в неї виникла заборгованість за кредитом та процентами в сумі 1 428 845, 49 грн.

Заочним рішенням суду від 07 червня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» були задоволені, стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 1 428 845, 49 грн., а також судові витрати в сумі 1 820, 00 грн. Ухвалою суду від 14 квітня 2015 року вищевказане заочне рішення було скасовано.

В подальшому, 09 березня 2016 року позивач уточнив позовні вимоги, та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом та процентами, яка станом на 04 березня 2016 рік становить 8 894 370, 94 грн., та складається з: кредитної заборгованості у розмірі 3 593 703, 94 грн.; заборгованості по процентам у розмірі 3 067 824, 51 грн.; пені за прострочення сплати кредиту за період з 03 березня 2015 року по 03 березня 2016 року у розмірі 1 043 249, 24 грн.; пені за прострочення сплати процентів за період з 03 березня 2015 року по 03 березня 2016 року у розмірі 1 189 593, 25 грн.

02 грудня 2016 року з зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1, в якому просить визнати припиненим договір поруки №07-15/632 від 05 червня 2006 року, укладений між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», у звязку з тим, що Банк в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за користування кредитом і встановив її у розмірі 12, 25 % річних, а також у звязку з тим, що Банк з моменту виникнення заборгованості в позичальника ОСОБА_2В за кредитним договором протягом шести місяців не предявив вимоги до ОСОБА_1, як поручителя. Тому, на думку ОСОБА_1, згідно вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України договір поруки від 05 червня 2006 року є припиненим.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просилаїх задовольнити, а також заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1

Представник ОСОБА_1, який є також представником ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог Банку, та підтримав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 05 червня 2006 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_2 договір кредиту № 2006/13-2.06/587 відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 159 218, 00 дол. США на строк до 04 червня 2021 року зі сплатою 11, 25 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 05 червня 2006 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_1 договір поруки №07-15/632, згідно з яким остання зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору.

Згідно п. 1.1 Договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

Згідно п. 1.3.4 Кредитного договору погашення нарахованих процентів відбувається з 01 по 10 (включно) число кожного місяця наступного дня за тим, за які були нараховані проценти.

Згідно з пунктом п. 4.5. договору кредиту, у разі порушення зобовязань, визначених п. п. 3.3.8.-3.3.9. договору кредиту, протягом більше, ніж шістдесят робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Згідно з п. 4.2. договору кредиту, у разі прострочення позивачльником терміну сплати процентів, визначених п. 2.4. договору кредиту, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1., 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. договору кредиту він зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період.

Відповідно до п. 4.3. договору кредиту передбачено, що у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.2.-3.3.17. договору кредиту, він зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 3-х процентів від суми кредиту, визначеного в п. 1.1. договору кредиту, за кожний випадок.

У судовому засіданні також доведено, що Банком було виконано свій обовязок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок ОСОБА_2 для подальшого їх використання за цільовим призначенням.

Однак, ОСОБА_2 не здійснювала платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по нарахованим відсоткам, тому у неї виникла заборгованість за кредитом та процентами, яка станом на 04 березня 2016 рік становить 8 894 370, 94 грн., та складається з: кредитної заборгованості у розмірі 3 593 703, 94 грн.; заборгованості по процентам у розмірі 3 067 824, 51 грн.; пені за прострочення сплати кредиту за період з 03 березня 2015 року по 03 березня 2016 року у розмірі 1 043 249, 24 грн.; пені за прострочення сплати процентів за період з 03 березня 2015 року по 03 березня 2016 року у розмірі 1 189 593, 25 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Тому вимоги позивача щодо стягнення пені лише за період з 03 березня 2015 року по 03 березня 2016 року, є такими, що відповідають вимогам закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 як позичальника.

Однак, суд вважає безпідставними вимоги Банку про солідарне з позичальником стягнення заборгованості з ОСОБА_1, як з поручителя, у звязку з наступним.

Суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 в зустрічній позовній заяві на те, що Банком було збільшено обсяг відповідальності шляхом збільшення відсоткової ставки за кредитним договором з 11, 25% на 12, 25%, оскільки згідно розрахунку заборгованості вбачається, що відсоткова ставка була незмінною 11, 25%.

У той же час, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 251 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Однак, судом встановлено, що прострочення кредитної заборгованості ОСОБА_2 почалося з 19 травня 2008 року, проте банк протягом шести місяців вимоги до поручителя не направив, позову до суду не пред'явив.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Зазначена правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду України від 08 жовтня 2014 року по справі № 6-128цс14, від 29 січня 2014 року по справі № 6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Представником Банка до суду не було надано жодних доказів щодо направлення ОСОБА_1, як поручителя, вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом такі докази також добуті не були.

Таким чином, Банком було пропущено шестимісячний строк для предявлення відповідних вимог про стягнення заборгованості з поручителя, тобто з ОСОБА_1

Тому, суд вважає за можливе задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, а позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити лише в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2

Внаслідок невиконання ОСОБА_2 кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 820, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 24 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 258, 514, 516, 525, 526, 530, 559, 1050, 1054, 1055 ЦК України ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 2006/13-2.06/587 від 05 червня 2006 року в розмірі 8 894 370 (вісім мільйонів вісімсот девяносто чотири тисячі триста сімдесят) грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» суму судових витрат у розмірі 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, - задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки №07-15/632 від 05 червня 2006 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Свячена Ю.Б.