Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання догорів позики та поруки недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_7, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 11 липня 2011 року між ним та ОСОБА_6 був укладений договір позики на суму 100 000,00 грн, яку останній зобов'язався повернути до 11 липня 2012 року. ОСОБА_6, після отримання коштів, написав відповідну розписку. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором позики, 11 липня 2011 року між позивачем та ОСОБА_8 був укладений договір поруки.

Оскільки ОСОБА_6 до цього часу кошти не повернув, позивач просив стягнути солідарно з позичальника та поручителя 100 000,00 грн основного боргу, 1 000,00 грн інфляційних втрат, 5 157,76 грн трьох відсотків річних за період з 12 липня 2012 року по 01 квітня 2014 року та 12 153,30 грн процентів на рівні облікової ставки НБУ за той же період, а всього 118 311,06 грн.

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про визнання договору позики та договору поруки недійсними, посилаючись на те, що вона не була присутня при передачі грошових коштів, договір позики не підписувала, а тому вважає, що він не укладався. Крім того, позивач зазначає про те, що договір поруки від 11 липня 2011 року складений пізніше, а також про те, що чоловік ввів її в оману, умовивши підписати чистий аркуш, тому просила визнати договір поруки недійсним.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2015 року, залишеним без змін апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь з 100 000 грн основного боргу, інфляційні втрати за період з серпня 2012 року по квітень 2014 року в розмірі 1 000,00 грн, три відсотки річних за період з 12 липня 2012 року по 01 квітня 2014 року в сумі 5 157,76 грн, відсотки на рівні облікової ставки НБУ за період з 12 липня 2012 року по 01 квітня 2014 року в сумі 12 153,30 грн, а всього стягнуто 118 311,06 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог за її зустрічним позовом.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 11 липня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_4 повинен був дати в борг ОСОБА_6 100 00,00 грн зі строком повернення 11 липня 2012 року.

Факт передачі коштів підтверджується розпискою, складеною ОСОБА_6 12 липня 2011 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 11 липня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, згідно з яким остання зобов'язалась перед ОСОБА_4 за належне виконання ОСОБА_6 договору позики.

Відповідно до п. 6.1 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом дії договору позики та спливу терміну позовної давності, тобто до 11 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

За ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що, оскільки відповідач своє зобов'язання за договором позики від 11 липня 2011 року не виконав і борг не повернув, то на користь позивача з відповідачів, тобто з боржника та поручителя в солідарному порядку, підлягає стягненню борг, з урахуванням трьох процентів річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України), інфляційних втрат (ч. 2 ст. 625 ЦК України) та трьох процентів на рівні облікової ставки НБУ (ст. 1048 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із недоведеності позовних вимог.

Доводи заявника про те, що на порушення ч. 2 ст. 65 СК України договір позики був укладений без її згоди, тому його необхідно визнати недійсним є безпідставними, оскільки вона уклала договір поруки на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, що свідчить про те, що договір позики укладено з її згоди.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів та зводяться до переоцінки досліджених судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
В.О. Кузнєцов