У Х В А Л А

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа − Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 13 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив: усунув останньому перешкоди у користуванні належними йому 392/1000 частинами житлового будинку АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 за власний рахунок знести встановлену нею металеву огорожу на території внутрішнього дворового простору за вказаною адресою; стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди; вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд Одеської області 13 квітня 2016 року скасував рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року в частині відшкодування моральної шкоди, та ухвалив в цій частині нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року у нескасованій апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2016 року залишила без змін.

У грудні 2016 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 391 Цивільного кодексу України (далі − ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх вимог заявниця надала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2011 року.

У заяві міститься клопотання, в якому ОСОБА_4 просить зупинити виконання ухвалених у справі судових рішень.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі − ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 щодо усунення відповідачкою перешкод у користуванні належними йому 392/1000 частинами житлового будинку суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної й касаційної інстанцій, установив, що власники житлового будинку мають у спільному користуванні земельну ділянку площею 634 м кв. і порядок користування нею не визначений; відповідачка без згоди позивача у порушення державних будівельних норм та правил установила металеву огорожу у внутрішньому дворі, фактично розмежувавши спільну земельну ділянку, чим створила перешкоди позивачу в належному користуванні своєю частиною житлового будинку. Апеляційний суд відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з підстави відсутності належних та допустимих доказів.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2011 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справі рішення судів попередніх інстанцій й передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням статей 10, 214, 215 цього Кодексу, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Ураховуючи викладене, а також вимоги пункту 2 частини першої статті 360 1 ЦПК України, клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360, 360 1 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа − Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2016 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк