АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Декаленко В.С.
№ 22-ц/796/5674/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарях: Мовчан О.І., Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс» про повернення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд стягнути з КП «Київпастранс» грошові кошти в сумі 135,91 грн., з яких: 60 грн. - сума безпідставно набутих 25.05.2012 року та 17.09.2014 року грошових коштів; 2,23 грн. - сума трьох відсотків річних за користування безпідставно набутими грошовими коштами в період з 25.05.2012 року по 16.10.2014 року; 5,40 грн. - сума інфляційних збитків за користування безпідставно набутими грошовими коштами в період з червня 2012 року по вересень 2014 року; 68,28 грн. - сума фактичних збитків.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції порушено норми ст.ст.222, 238 ЦК України, ст.ст.6, 19 Конституції України, п.23 ч.2 ст.29 Бюджетного кодексу України та безпідставно не застосовано норми ст.387 ЦК України та 1212 ЦК України.

Вказує, що відповідно до норм ст.ст.135, 222 КУпАП повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення за безквитковий проїзд у міському транспорті наділено органи внутрішніх справи, тобто міліцію.

Отже, всупереч вимогам чинного законодавства України, відповідач перейняв на себе повноваження органів міліції та без притягнення позивача до адміністративної відповідальності стягнув з нього грошові кошти у вигляді штрафу за безквитковий проїзд у міському транспорті.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про сплату позивачем адміністративного штрафу за безквитковий проїзд, оскільки відсутній факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, так як ані під час стягнення з нього грошових коштів контролером КП «Киїпастранс», ані після цього постанова про адміністративне правопорушення не складалася та не вручалася позивачу.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з вищезазначених підстав.

Представники відповідача проти задоволення скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з необгрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що позивачем 25.05.2012 року було сплачено штраф за безквитковий проїзд у міському електротранспорті у розмірі 30 грн., що підтверджується квитанцією КП «Київпастранс» серія АГ № 112712.

Відповідно до квитка серія 01ТРВ 116165 на проїзд в міському автобусі, тролейбусі, трамваї вартістю 1,50 грн., квиток без відміток компостера не дійсний.

27.07.2012 року позивач звернувся до дирекції КП «Київпастранс» зі скаргою на дії начальника служби організації збору та обліку виручки КП «Київпастранс» Артабаєва З.Б. та контролера з особистим №103/384, в якій позивач просив розглянути скаргу на дії начальника служби організації збору та обліку виручки КП «Київпастранс» Артабаєва З.Б. та контролера з особистим номером 103/384; вказати законну підставу накладення адміністративного штрафу.

27.07.2012 року позивач звернувся до дирекції КП «Київпастранс» з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів, в якій останній вимагав повернути йому безпідставно отримані КП «Київпастранс» грошові кошти в сумі 30,16 грн., з яких 30 грн. - основного боргу за безпідставно і незаконно стягнутий контролером з особистим №103/384 штраф за безквитковий проїзд, та 16 коп. - 3% річних.

Листом КП «Київпастранс» від 12.09.2012 року №40/503 позивача було повідомлено, що законодавцем чітко не врегульовано питання щодо узгодженості повноважень органів в громадському транспорті, тому КП «Київпастранс» приносить свої вибачення та повідомляє, що грошові кошти в розмірі 30,16 грн. буде перераховано на рахунок позивача.

17.09.2014 року позивачем було сплачено штраф за безквитковий проїзд у міському електротранспорті у розмірі 30 грн., що підтверджується квитанцією КП «Київпастранс» серія АГ № 229430.

Відповідно до квитка КПТБ серія 18 на проїзд в міському автобусі, тролейбусі, трамваї вартістю 1,50 грн., квиток без відміток компостера не дійсний.

18.09.2014 року позивач звернувся до КП «Київпастранс» з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування завданих збитків, в якій позивач вимагав повернути йому безпідставно набуті контролером КП «Київпастранс» Білокриницьким С.М. грошові кошти в сумі 30 грн., відшкодувати завдані збитки в сумі 42,84 грн.; надати місячний проїзний квиток на користування міським електротранспортом (трамваєм), як відшкодування упущеної вигоди; направити на його адресу належним чином завірену копію застосованого до контролера КП «Київпастранс» дисциплінарного стягнення

З листа КП «Київпастранс» №40/792 від 08.10.2014 року направленого на адресу позивача вбачається, що КП «Київпастранс» розглянуло вимогу ОСОБА_1 та прийшло до висновку, що у контролера КП «Київпастранс» було достатньо повноважень щодо стягнення штрафу на місці, вчинені ним у вказаній ситуації дії відповідали вимогам законодавства.

Квитанції КП «Київпастранс» серії АГ №112712 та серії АГ №229430 не визнані недійсними, а дії контролерів КП «Київпастранс» щодо стягнення з позивача штрафів 25.05.2012 року та 17.09.2014 року та видачі останньому відповідних квитанцій невизнані не правомірними.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Статтею 2 Закону України «Про міський електричний транспорт» визначено, що цей Закон регулює відносини, пов'язані з діяльністю у сфері міського електричного транспорту загального користування, в яких беруть участь замовники транспортних послуг, перевізники та пасажири.

Частиною 3 ст.4 вказаного Закону визначено, що оплата транспортних послуг проводиться безпосередньо пасажирами та замовником. Право на користування транспортними послугами надає придбаний разовий квиток, закомпостований абонементний талон, проїзний квиток тривалого користування, картка, посвідчення або довідка, що дає право на пільговий проїзд згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про міський електричний транспорт» права та обов'язки пасажирів, порядок проїзду і його оплати визначаються Правилами користування міським електричним транспортом, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту і які повинні гарантувати пасажирам право на одержання: якісних і безпечних транспортних послуг відповідно до цього Закону; своєчасної та достовірної інформації стосовно транспортних послуг; компенсації згідно із законодавством заподіяної під час користування міським електричним транспортом шкоди.

Згідно з п.п.1, 3, 4 Правил надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом, затверджених постановою Кабінета Міністрів України від 23.12.2004 року №1735 правила розроблено з метою забезпечення надання пасажирам надійних і якісних послуг міським електричним транспортом - трамваями, тролейбусами та метрополітеном, а також створення необхідних умов для належного функціонування підприємств міського електричного транспорту та захисту прав пасажирів. Правила регулюють відносини між замовниками транспортних послуг, перевізниками і пасажирами. Правила встановлюють порядок надання населенню послуг міським електричним транспортом (далі - транспортні послуги) та їх оплати, обов'язки, права і відповідальність їх замовників, перевізників і пасажирів. Взаємовідносини перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг регламентуються Правилами користування трамваєм і тролейбусом та Правилами користування метрополітеном, які затверджуються у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.п.28, 29, 30 Правил надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом, пасажир безпосередньо здійснює оплату транспортних послуг за встановленим тарифом (вартістю). Тарифи та вартість проїзних квитків (карток) тривалого користування встановлюються відповідно до законодавства. Абонементні талони, разові чи тривалого користування проїзні квитки (картки), жетони (далі - проїзні документи) дають право на проїзд у відповідному рухомому складі у тому місті, де вони придбані.

Згідно з п.п.32, 33 вищевказаних правил, справляння плати за проїзд та контроль оплати цього проїзду здійснюється перевізником. Безквитковий проїзд пасажира (несплата проїзду протягом однієї або більше зупинок або відсутність документа, що дає право на пільговий проїзд) тягне за собою адміністративну відповідальність згідно із законодавством. Справи про адміністративні правопорушення на міському електричному транспорті розглядаються згідно із законодавством. У разі стягнення штрафів порушникам видаються квитанції встановленого зразка.

Відповідно до п.п.1.1., 1.2 Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України, затверджених Наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 09.10.2006 року № 329, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2006 року №1274/13148, ці правила визначають порядок проїзду і його оплати, права та обов'язки пасажирів, а також взаємовідносини перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг. Правила обов'язкові для виконання усіма працівниками підприємств міського електротранспорту незалежно від форм власності (далі - підприємства), які надають послуги з перевезення пасажирів та їх багажу трамваями, тролейбусами, а також пасажирами.

Згідно з п. 3.2. Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України, право на проїзд у трамваї, тролейбусі надає придбаний разовий квиток, закомпостований абонементний талон, проїзний квиток тривалого користування, картка або інше посвідчення, що дає право на пільговий проїзд згідно з чинним законодавством. Закомпостований абонементний талон або разовий квиток дає право на одну поїздку в межах кінцевих зупинок маршруту в одному напрямку. Абонементні талони, разові та тривалого користування проїзні квитки дають право на проїзд у відповідному рухомому складі лише в тому місті, де вони придбані.

Пунктом 5.5. вказаних правил визначено, що пасажири зобов'язані, зокрема, мати при собі документи, які засвідчують право на проїзд та провезення багажу в трамваї, тролейбусі, завчасно придбавши такі документи поза рухомим складом (у касах підприємств або в інших юридичних та фізичних осіб, які їх реалізують на основі угод з цими підприємствами: кіосках «Укрпошта», «Міськдовідка» тощо), а також абонементні талони та разові квитки безпосередньо в рухомому складі в кондукторів чи водіїв під час зупинки; оплатити свій проїзд, закомпостувавши абонементний талон або придбавши разовий квиток у кондуктора чи водія; зберігати разові квитки та закомпостовані абонементні талони до кінця поїздки; пред'являти для перевірки документи, що засвідчують право проїзду на вимогу контролерів, водіїв, кондукторів, посадових осіб, зазначених у пункті 6.3 цих Правил.

Пунктами 4.12, 4.13 правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України, контролер зобов'язаний: мати службове посвідчення, нагрудний знак (жетон, картку тощо) з особистим номером контролера, прикріплений на лицьовому боці верхнього одягу, квитанції встановленого зразка, а також засоби, необхідні для вимірювання ваги та лінійних розмірів багажу; попередньо повідомити водія про початок проведення контролю, пред'явивши своє службове посвідчення; на першу вимогу пасажира пред'явити своє службове посвідчення, повідомити про місце роботи, телефон та місцезнаходження підприємства; зробити відмітку про проведений контроль у відповідній дорожній документації.

Контролер має право: поза чергою входити в салон трамвая і тролейбуса через передні двері; перевіряти додержання вимог цих Правил пасажирами та кондуктором; вилучати в пасажирів недійсні проїзні документи (які не пізніше наступного дня повинен здати до служби збору виручки або у відділ контролю). Недійсними проїзними документами вважаються: використаний проїзний квиток або абонементний талон; абонементний талон, на якому неможливо визначити код компостера (якщо це не є наслідком несправного компостера); прострочені проїзні квитки тривалого користування.

Відповідно до п.п.6.2., 6.3., 6.4. правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України, порушення даних правил (безквитковий проїзд, а також безоплатне провезення пасажиром дитини віком від 7 до 16 років або неоплаченого багажу) тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді штрафу згідно з чинним законодавством. Крім штрафу, пасажир повинен сплатити вартість проїзду. Штрафи за порушення даних Правил накладаютьсяначальником трамвайно-тролейбусного управління, начальниками трамвайного чи тролейбусного депо, начальниками служб руху і районів руху трамвайно-тролейбусних управлінь, а також контролерами трамвайно-тролейбусних управлінь і стягуються на місці. При стягненні штрафів порушникам видаються квитанції встановленого зразка, бланки яких належать до документів суворої фінансової звітності. У разі відмови пасажира сплатити штраф він може бути висаджений на найближчій зупинці, а у разі злісної непокори - доставлений до найближчого органу внутрішніх справ для вжиття заходів відповідно до чинного законодавства.

За приписами ст.135 КУпАП, безквитковий проїзд пасажира у в міському транспорті - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості проїзду.

Згідно п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються: органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Стаття 217 КУпАП визначає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пункті 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Згідно ч.3 ст.307 КУпАП штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Стаття 11 Закону України «Про міський електричний транспорт» визначає, що відносини замовників з перевізниками регулюються згідно із законодавством, а також договором про організацію надання транспортних послуг. У договорі про організацію надання транспортних послуг визначаються обсяги і якість транспортних послуг за маршрутами (лініями) згідно з розкладом руху, вартість перевезення пасажирів, обов'язки та права сторін, порядок та строки проведення розрахунків, інші умови надання транспортних послуг. Типовий договір про організацію надання транспортних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.9 Типового договору про організацію надання транспортних послуг з перевезень міським електричним транспортом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України14.11.2012 року № 1045, одержані понад встановлені завданням доходи від реалізації проїзних документів та надходження від стягнення штрафів за безквитковий проїзд, а також чистий дохід від надання додаткових послуг за іншими напрямами господарської діяльності залишаються у розпорядженні перевізника.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач ОСОБА_1 обгрунтовував свої вимоги тим, що грошові кошти в розмірі 60 грн. є такими, що набуті контролерами КП «Киїпастранс» без належної правової підстави та відповідно до ст.1212 ЦК України та глави 83 ЦК України та мають бути витребувані з чужого незаконного володіння разом з відшкодуванням шкоди.

Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

При системному аналізі вказаної норми ЦК України в сукупності з іншим законодавством України можна прийти до висновку, що грошові кошти не можуть вважатися набутими чи збереженими без достатніх правових підстав, якщо це відбулося у незаборонений законодавством спосіб.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) грошових коштів, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Київпастранс» про повернення безпідставно набутих коштів, виходячи з його необгрутованості та недоведеності.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 2,23 грн., суми інфляційних збитків в розмірі 5,40 грн. та суми фактичних збитків - 68,28 грн., так як вказані вимоги є похідними від вимог про стягнення безпідставно набутих коштів.

Доводи апелянта про те, що стягнуті кошти є безпідставно набутими так як позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності та стосовно нього не складався протокол про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в порядку визначеному ст.135 КУпАП та контролер не є уповноваженою особою, яка наділена повноваження щодо стягнення штрафу, оскільки повноваження щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП належить до компетенції органів внутрішніх справ колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивачу надавалися послуги перевезення за що останній повинен був сплатити, придбавши відповідні квитки та закомпостувати їх. Судом першої інстанції встановлено, що позивачем квитки за проїзд в громадському транспорті не були закомпостовані за що позивач сплатив контролеру штраф в сумі 60 грн. та отримав на підтвердження квитанції про сплату штрафів, а відтак вказані кошти не є безпідставно набутими відповідачем в розумінні ст.1212 ЦК України та не підлягають поверненню позивачу.

Доводи апелянта щодо наявності колізій в законодавстві та неврегульованого питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за безквитковий проїзд в громадському транспорті колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 Крім того, дії контролерів та відповідача КП «Київпастранс» не визнані неправомірними.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм Бюджетного кодексу України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не стосуються предмету даного спору.

Згідно з ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді