Справа № 316/468/16-ц
Провадження № 2/316/422/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі: головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря: Рябусі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє за себе та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про стягнення боргу зі співвласника, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, який діє за себе та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь борг у сумі 5284,86 грн. та судові витрати у розмірі 551,20 грн.

В обґрунтування вимог зазначив, що з 01.07.1995 року по 26.11.2012 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 За час шлюбу народилося двоє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. 18.04.2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 купили квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу квартири в той же день було посвідчено приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №1376. Придбання квартири відбулося в рівних частках всіх покупців/ тобто кожному із вищеназваних співвласників належить по 1/4 частці. Вказаний факт доводиться договором купівлі-продажу від 18.04.2003 р. 15.05.2007 року своє право власності вони зареєстрували в ДКП «Енергодарське бюро технічної інвентаризації». Після розірвання нашого шлюбу відповідачка вдруге вийшла заміж та змінила своє прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3. Відповідачка - ОСОБА_3, з моменту розірвання шлюбу, повністю ігнорує свої, обов'язки, передбачені ст. 64 ЖК України та пов 'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Весь час всі ці обов'язки, пов'язані з сплатою комунальних послуг, квартирної плати, покладені тільки на позивача. Відповідачка участі у сплаті за комунальні послуги, квартирну плату не приймає. Таким чином, за комунальні послуги, опалення, водопостачання та водовідведення з грудня 2012 року по січень 2016 року мною було сплачено 13063, 98 грн. Співвласниками квартири є позивач, відповідачка та їхні діти. Батько та мати зобов'язані забезпечувати своїх неповнолітніх дітей мінімально необхідними благами, що потрібні для їх життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому позивач вважає, що витрати на оплату житлово-комунальних послуг, що припадають на наших дітей до досягнення ними повноліття повинні сплачуватися батьками порівно. 13.01.2014 року сину ОСОБА_7 виповнилося 18 років. Тому до січня 2014 року витрати за квартиру розподіляються між позивачем та відповідачем порівну (1/4 частка за себе та ? частка за неповнолітніх дітей). З січня 2014 року витрати за оплату квартири розподіляються наступним чином:

1/4 частка - ОСОБА_4;

1/4 частка + 1/8 частка (за неповнолітню доньку) ОСОБА_1;

1/4 частка + 1/8 частка (за неповнолітню доньку) ОСОБА_3

Таким чином з ОСОБА_3 підлягає стягненню сумма: до січня 2014 року 1543,45 грн., з січня 2014 р. по 01.02.2016 р. 3741,41 грн.

В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_8 у судове засідання двічі не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується конвертом з поштовим повідомленням з відповідними відмітками, надала суду письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги визнає частково, просила застосувати строк позовної давності та зазначила, що відповідно рішення Енергодарського міського суду від 06.03.2014 року ОСОБА_1 отримує аліменти на ОСОБА_2, які стягуються з ОСОБА_8 у розмірі ? частини із усіх видів її доходу щомісячно, до досягнення дитини повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.12.2013 року. (а.с. 33).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та приймаючи до уваги письмові заперечення відповідача, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Зі змісту ч. 1 ст. 151, ч. 3 ст. 156 ЖК України вбачається, що власник квартири та повнолітні члени його сімї зобовязані брати участь у витратах по утриманню квартири і при домової території.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.04.2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 купили квартиру АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №1376 (а.с. 5).

Придбання вищезазначеної квартири відбулося в рівних частках всіх покупців, тобто кожному з співвласників належить по ? частці (а.с. 7).

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 04.10.2013 року визнано місце проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх батьком ОСОБА_1 за місцем їх фактичного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини із усіх видів її доходу щомісячно, до досягнення дитини повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.12.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з заперечень відповідача, остання визнає стягнення витрат у межах позовної давності та у розмірі ? частці від боргу, а саме суми у розмірі 2234,89 грн. (період з квітня по грудень 2013 р. 1745,34/4 = 436,34; період за 2014 рік 3295,04/4 = 823,76 грн.; період за 2015 р. по січень 2016 р.: 3899,15 /4= 974,79) та судові витрати 551,20 грн..

Згідно ст.. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідач відповідно письмових заперечень, не заперечує факт сплати позивачем житлових та комунальних послуг.

Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи, що у випадку стягнення суми боргу застосовується загальна позовна давність в три роки, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за період з квітня 2013 по січень 2016 рік, про що не заперечував позивач.

Відповідно до довідок наданими відокремленим підрозділом «Запорізька АЕС» з заробітної плати ОСОБА_1 утримувались оплати за житлові та комунальні послуги, відповідно до яких за період квітень 2013 р. по грудень 2013 р. було утримано 1745,34 грн.; за період січень 2014 р. по грудень 2014 р. 4427,96 грн.; за період з січня 2015 р. по січень 2016 р. 1387,28 грн. (а.с. 9-11).

Тобто, сума яка підлягає стягненню по заборгованості за оплату житлових та комунальних послуг з ОСОБА_3 як співвласника ? частки квартири АДРЕСА_1 складає 2930, 69 грн. ((1745,34+4428,30+5549,12)/4).

Враховуючи обґрунтування позивача відносно стягнення суми боргу з відповідача враховуючи батьківські обовязки, зазначає, що зі змісту ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте, за рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.03.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на неповнолітню дитину, які і передбачають утримання дитини. Суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що відповідно до Сімейного кодексу України позивач може звернутися до суду з окремими вимогами про стягнення додаткових витрати на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 360 ЦК України, ст. ст. 10, 57 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, який діє за себе та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про стягнення боргу зі співвласника,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) борг у сумі 2930,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Вільямовська