Справа № 755/4589/16-ц
"02" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.
при секретарі: Ізвольській С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить визнати відповідача - ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у жилому будинку за адресою: м. Київ, вул. Літинська, 11 в м. Києві.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач і третя особа є співвласниками даного будинку. Відповідач прописаний в вказаному будинку, однак, з 1998 року в будинку не проживає, участі у комунальних витратах не приймає, своїх особистих речей не зберігає, а наявність реєстрації відповідача, перешкоджає позивачеві можливості оформити субсидію і має наслідком оплату вартості житлово-комунальних послуг за особу, яка фактично в будинку не проживає і витрат цих не оплачує.
Позивач, підтримавши заявлений позов, просила його задовольнити, у поданій до суду письмовій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, у відсутність відповідача за наявними у справі доказами.
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином.
Третя особа ОСОБА_3 належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних в справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України - через неявку відповідача в судові засідання без поважних причин.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.
Згідно довідки про місце проживання та склад сімї, разом з позивачем, у даному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 з 1997 року.
Як убачається з наданих позивачем суду актів від 09.12.2015р., 18.05.2016р., які підписані мешканцями приватних будинків №№ 7, 4, 11, ОСОБА_2 не проживає в будинку по вул. Літинській, 11 з 1998 року по теперішній час.
Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Стаття 405 Цивільного кодексу України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).
Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи те, що наданими позивачем доказами підтверджується факт не проживання відповідача в будинку, належному позивачу і третій особі на праві власності, понад один рік без поважних причин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 16, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 3, 11, 57-61, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у (приватному) будинку №11 по вул. Літинській в м. Києві.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення до Дніпровського районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів після оголошення рішення суду в судовому засіданні, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: