АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 липня 2016 року,

встановила:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подання заяви і до закінчення навчання дитини.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4

Дитина перебуває на утриманні позивачки. Сторони не змогли досягти угоди про добровільну сплату аліментів.

ОСОБА_1 має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі та має змогу надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з для подання заяви та до закінчення навчання дитини.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах платежів за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити, визначивши суму аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання сина в розмірі 460 гривень.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина ОСОБА_4, який перебуває на утриманні позивачки.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

-стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі..

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14 травня 2001 року (а.с.3).

Колегія суддів, вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний утримувати свого сина.

Суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів, врахувавши обставини зазначені в статті 182 СК України.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції помилково стягуючи аліменти в твердій грошовій зазначив, що такий розмір не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку.

Згідно частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз вказаних вище норм права дає підстави зробити висновок про те, що стягнення аліментів в твердій грошовій сумі можливо в меншому розмірі ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У вказаному випадку дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суд першої інстанції помилково визначив період стягнення аліментів на дитину до закінчення її навчання.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно частини 1, 3 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, N 3 відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

При вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов'язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням.

Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.

З правила частини 3 статті 199 СК України вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення має той з батьків, з ким проживає дитина, яка продовжує навчання.

Отже, звернення до суду з відповідним позовом можливо тільки у разі продовження навчання дитини після досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів в порядку правил статей 198, 199 СК України на майбутнє є неможливим.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального прав, а тому його слід змінити.

З другого речення резолютивної частини рішення слід виключити слова «але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку» та слова «до закінчення навчання».

Друге речення резолютивної частини рішення слід доповнити посилання на те, що аліменти підлягають стягненню до досягнення дитиною повноліття.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи та помилково визначив розмір аліментів в сумі 800 гривень, а тому він підлягає зменшенню.

Колегія суддів, вважає суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів врахувавши обставини зазначені в статті 182 СК України.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував тієї обставини,що на утриманні відповідача перебувають його батьки

В матеріалах справи відсутні докази того, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають його батьки .

Відповідно до норм СК України (ст.ст. 150, 180) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Для забезпечення нормального розвитку дитини та здобуття нею повної загальної середньої освіти недостатньо прожиткового мінімуму, а тому згода відповідача сплачувати аліменти в сумі 460 гривень, що дорівнює 30 відсоткам від прожиткового мінімуму є недостатнім.

Помилковими є доводи скарги про те, що в резолютивній частині судового рішення та його мотивувальній частині є розбіжності щодо суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання заяви, а саме з 10 березня 2016 року і до закінчення навчання, щомісячно.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 3 серпня 2016 року виправлено допущену описку в резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 липня 2016 року, а саме , зазначено суму аліментів 800 гривень замість 1200 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 28 липня 2016 року змінити.

Виключити з другого речення резолютивної частини рішення слова «але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку» та слова «до закінчення навчання».

Доповнити друге речення резолютивної частини рішення посилання на те, що аліменти підлягають стягненню до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: