Справа № 464/6721/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/5536/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3З,

представника ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Львівського відділення №3 Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу в розмірі 80 495,80 грн., з яких 73 178,00 грн. основного боргу; 7 317,80 грн. пені за період з 10.12.2014 року по 05.08.2015 року.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Львівського відділення №3 Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення коштів за договором банківського вкладу задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 73 178 грн. основного боргу (суму депозиту); 7 317,80 грн. пені за період з 10.12.2014 року по 05.08.2015 року, а всього 80 495,80 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Дельта Банк»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що постановою НБУ № 150 від 02.03.2015 року, ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних і відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Відтак, з моменту призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, процедура задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «Дельта Банк» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні» та ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка передбачає, що до клієнтів, які відкрили рахунок у банку, введення тимчасової адміністрації, так само як і для вкладників, означає відсутність можливості скористатися своїми коштами, оскільки на них як і на кредиторів поширюється обмеження, що унеможливлює переказ коштів ОСОБА_2 на її рахунок в іншому банку. Також зазначає, що 13.10.2015 року позивачка звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» із заявою про кредиторські вимоги, якою просить визнати її кредитором ПАТ «Дельта Банк» за заборгованістю на підставі квитанції № ПН 1186586 від 09.12.2014 року, тобто позивач скористалась правом на отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яке передбачене Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до частини першої ст.3 ЦПК України, частини першої ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» не виконав свої зобов»язання за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного 03.09.2014 року, не повернув банківський вклад та не перерахував кошти на визначений позивачкою розрахунковий рахунок в ПАТ «ПриватБанк», чим порушив її право власності, передбачене ст. 319, 321 ЦК України, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього кодексу), якщо інше не встановлене цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з ч.1,3 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.09.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Львівського відділення №3 ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір №4487 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-line» у гривневому еквіваленті, за умовами якого банк прийняв на вкладний рахунок ОСОБА_2 грошові кошти (строковий вклад) в сумі 70 000 грн., на строк до 03.10.2014 року, включно, з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 21.5 % річних. Відповідно до п.п, 1.9, 1.11 Договору, ПАТ «Дельта Банк» зобов'язаний був повернути позивачу, проценти за вкладом одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в п.1.3 цього договору, або в день продовження дії договору, а також в інший термін дострокового припинення дії договору у випадках, передбачених цим договором та правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів №№5114, відкритий на імя вкладника в установі банку.

Судом першої інстанції також встановлено, що 09.12.2014 року ОСОБА_2 звернулась у Львівське відділення №3 ПАТ «Дельта Банк» для здійснення перерахунку грошових коштів у розмірі 73178.00 грн. на банківський рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк», на виконання якої 09.12.2014 року оформлено квитанцію №ПН 1186586 в сумі 73 178,00 грн., де отримувачем вказано ПАТ КБ «Приватбанк», а банком платника ОСОБА_2 Львівське відділення №3 АБ «Дельта Банк».

Згідно з п.81,8.3 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно ч.1,3 ст.1068 ЦК України, банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати за його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Довідкою №150730/680 від 30.07.2015 року, виданою ПАТ КБ «Приватбанк», підтверджується, що за період з 09.12.2014 року по 30.07.2015 року на банківський рахунок, відкритий позивачкою в даному банку зарахування коштів в сумі 73 178,00 грн. не відбулось, зазначені кошти ПАТ КБ «ПриватБанк» не були перераховані ПАТ «Дельта Банк».

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2015 року та 21.07.2015 року ОСОБА_2 зверталась з листами на адресу уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» про повернення їй коштів банківського вкладу, однак кошти їй не були виплачені.

Заперечуючи щодо позову представник ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що з 03.03.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що виключає можливість стягнення з банку коштів за договором банківського вкладу.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» було запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03.08.2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 р. включно.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом з тим, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Виконання завдань Фонду перед вкладниками здійснюється у спосіб, визначений цим Законом.

Частиною 2 ст. 26 Закону встановлено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ „Дельта Банк"», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ „Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5, строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачці на день розгляду справи не повернуто вклад за Договором банківського вкладу (депозиту), укладеного 03.09.2014 року з ПАТ «Дельта Банк» за вкладом і відсотками в загальній сумі 73 178.00 грн., що є порушенням ст. 1074 ЦК України, відповідно до якої обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що ст. 1074 ЦК України передбачає можливість обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, такі випадки можуть бути передбачені в спеціальному законі, і таким на час виникнення спірних правовідносин є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_2 за її заявою включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», що підтверджується довідкою, виданою 21.01.2016р. №05-3225295, а відтак задоволення кредиторських вимог ОСОБА_2 повинно здійснюватись в строки та розмірах визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оскільки п.1 ч.6 ст. 35 вищезазначеного Закону передбачає, що виплата коштів за вкладами вкладників за договорами строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюється з межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, на думку колегії суддів суд першої інстанції необгрунтовано не взяв до уваги заперечення ПАТ «Дельта Банк» щодо обмеження на задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку у зв'язку з запровадженням в ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015р. по 02.10.2015р. тимчасової адміністрації, та з 05.10.2015 року процедури ліквідації, безпідставно мотивуючи це тим, що відповідно до п.1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч. 5 ст. 36, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

З врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції безпідставно вважав, що оскільки позивачка звернулася до суду із вимогою про стягнення грошових коштів за договором, строк дії який закінчився, то обмеження, встановлені п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на вимоги позивачки не поширюються, а відтак прийшов до невірного висновку про підставність позову ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, оскільки зазначена сума коштів підлягає виплаті Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 липня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення , яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 88545 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_6

З оригіналом згідно.

Судове рішення набрало законної сили: 03.10.2016 р.

Суддя: Шеремета Н.О.

Дата оформлення копії: 11.10.2016 р.

Помічник судді: Карнидал В.В.