Справа № 301/730/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді Марковича І.І.

при секретарі Чеботарьовій Г.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 О М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення меж земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_5 позивачка успадкувала будинковолодіння по вул. Терешковій, №57. Рішенням Іршавської районної ради XXV сесії VI скликання від 29.03.2013р. №854 їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0,07 га в м. Іршава, вул. Терешкової ,57. При виготовленні проекту землеустрою з'ясувалося, що її сусід ОСОБА_4 отримав право власності на земельну ділянку, аж до самого її будинку. При тому , що згідно з рішенням Іршавської селищної ради депутатів трудящих від 25 березня 1976р. №30 межа земельної ділянки знаходиться на відстані 0,5 м від належного їй будинку. У зв'язку з цим ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про скасування рішення Іршавської міської ради та скасування державного акту та землю ОСОБА_4 Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25.06.2014р. ( залишеним в силі Ухвалою ВССУ ) вимоги ОСОБА_1 задоволено. У ході розгляду цієї справи було призначено експертизу, якою встановлено точні межі земельної ділянки із суміжним користувачем ОСОБА_4Ю.( висновок №190 від 25 грудня 2013р). При виконанні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 відмовився підписати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, а тому ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до Іршавської міської ради. 17.12.2014 рішенням ХL сесії VI скликання Іршавської міської ради від 17.12.2014р. №1566 ОСОБА_1 відмовлено в узгодженні меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування з суміжним землекористувачем ОСОБА_4 Вказане рішення ОСОБА_1 оскаржила до суду. Вказала, що незважаючи на те, що належними доказами було встановлено межі земельної ділянки, всупереч приписам п.34 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування» та ст.159 ЗК України Іршавська міська рада прийняла рішення про відмову в узгодженні меж земельної ділянки. Постановою Іршавського районного суду від 04.02.2015р. у справі №301/139/15-а визнано протиправним та скасовано рішення ХL сесії VI скликання Іршавської міської ради від 17.12.2014р. №1566 про відмову в узгодженні меж земельної ділянки гр.. ОСОБА_1 Незважаючи на це Іршавська міська рада 19.02.2015р. знову приймає рішення ХL сесії VI скликання №1716, яким повторно з тих самих підстав, відмовляє в узгодженні меж гр.. ОСОБА_1 без погодження суміжного користувача ОСОБА_4Ю, в звязку з чим просить встановити межі земельної ділянки між суміжними користувачами ОСОБА_1 м. Іршава,вул. Терешкової ,57 та ОСОБА_4 Юрієвичем м. Іршава, вул..Терешкової ,59 відповідно до встановлених меж проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки за наступними координатами:

Поворот. точкиXУ
15344852,,50,,45,,44,,42,,39,,390

Відповідач ОСОБА_4 не погоджуючись з даним позовом подав заперечення на позовну заяву, в якій просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, стверджуючи, що позивачці ОСОБА_1 житловий будинок № 57 по вул.. Терешкової в м. Іршаві належить на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом, яке видане 18 жовтня 2001 р. Іршавською державною нотаріальною конторою. Спадковим майном згідно вказаного свідоцтва є житловий будинок та належні до нього господарські споруди. Площа земельної ділянки зазначеним свідоцтвом не визначена. Земельна ділянка, на який розташований житловий будинок , була виділена спадкодавцю ОСОБА_5 рішенням виконкому Іршавської селищної ради депутатів трудящих № 30 від 25 березня 1976 р.. Площа виділеної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку становила 0,07 га. Конфігурація цієї земельної ділянки визначена в будівельному паспорті, виданому ОСОБА_5 в 1978 р. Площа земельної ділянки також зазначена в будівельному паспорті ОСОБА_5-0,07 га. Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 стверджує, що бажає захистити своє право на приватизацію земельної ділянки площею 0,07 га, однак поданий нею до суду проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку містить данні про земельну ділянку площею 0,0857 га іншою конфігурації , ніж та, що відводилась під забудову спадкодавцю ОСОБА_5 Отже, подані до суду позивачкою відомості щодо розміру земельної ділянки по вул. Терешкової, 57 не збігаються з планом забудови земельної ділянки , що свідчить про те, що земельна ділянка не сформована, її межі не установлені. В відповідно до ст.ст. 106, 107 ЗК спір між власниками та землекористувачами земельних ділянок щодо спільних меж слід вирішувати виходячи із положень, про добросусідство. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документа у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичні використанням земельної ділянки; кадастрова зйомка земельних ділянок в 1976-78 роках не проводилась, вимірялись тільки межі земельних ділянок. При порівнянні плану забудови земельної ділянки ОСОБА_1С, з кадастровою зйомкою, виконаною в 2014 році, вбачається, що забудова її земельної ділянки змінена.

Земельна ділянка, яку фактично використовує ОСОБА_1С, за своєю конфігурацією та лінійними розмірами не відповідає плану забудови земельної ділянки. Площа земельної ділянки, яку фактично використовує ОСОБА_1С, становіть 0,0857 га, що стверджується проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки власність за 2014 р. В цьому ж проекті зазначено, що ОСОБА_1С використовує, крім 0,0857 га, ще частину земельної ділянки, однак площа цієї ділянки не зазначена. Позивачка ОСОБА_1 не надала суду належних доказів в підтвердження того факту, що площа та конфігурація земельної ділянки, яка знаходиться у її фактичному користуванні, відповідає площі та конфігурації земельної ділянки, яка виділялась спадкодавцю ОСОБА_5 Також відсутній доказ того, що межі фактичного користування земельною ділянкою виносились в натурі на місцевості з передачею межових знаків на збереження. З огляду на це відсутні підстави стверджувати, що межа між будинковолодіннями ОСОБА_1С та ОСОБА_4 повинна проходити так, як того бажає позивачка ОСОБА_1 Крім того, межа між будинковолодіннями № 59 та №57 встановлені відповідно до акту встановлення і погодження меж 20 жовтня 2007 р. , який підписано в тому числі і позивачкою ОСОБА_1 без будь яких заперечень. Як свідчить будівельний паспорт, проект землеустрою, суміжні межі між будинковолодіннями № 57 та 59 залишились незмінними. Статтею 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що до складу технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включається матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки. Однак, доводи позивачки зводяться до того, що вона не може приватизувати земельну ділянку, оскільки міська рада не приймає рішення з цього питання без погодження меж земельної ділянки суміжними землекористувачами. Однак, зазначене підлягає вирішенню шляхом оскарження відмови міської раді приватизації земельної ділянки, а не у тому порядку, про який зазначає позивачка, в звязку з чим просить відмовити їй в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з мотивів, що викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з мотивів, що викладені в запереченні на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено: рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року позов ОСОБА_1 до Іршавської міської ради, ОСОБА_4 про скасування рішення Іршавської міської ради та зобов'язання знести самовільно збудовану огорожу задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення 11 сесії 5 скликання Іршавської міської ради від 28.11.2007 року «Про затвердження технічної документації по передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку ОСОБА_4, мешканцю м. Іршава вул. Терешкової, 59 в м. Іршава вул. Терешкової, 59».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 541662 від 27.12.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки :06:005:0063, виданий ОСОБА_4. Зобов'язано ОСОБА_4 відновити стан земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом знесення самовільно збудованої огорожі на відрізку довжиною - 8,01 м від вул. Терешкової до кута житлового будинку № 57, встановлену на належній на праві користування ОСОБА_1 земельній ділянці.

При виконанні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідач ОСОБА_4 відмовився підписати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, тому ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до Іршавської міської ради.

17 грудня 2014 року рішенням ХL сесії VI скликання Іршавської міської ради № 1566 ОСОБА_1 відмовлено в узгодженні меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем ОСОБА_4.

Постановою Іршавського районного суду від 4 лютого 2015 року, що набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення ХL сесії VI скликання Іршавської міської ради № 1566 про відмову в узгодженні меж земельної ділянки.

19 лютого 2015 року рішенням ХL сесії VI скликання Іршавської міської ради № 1716 ОСОБА_1 повторно з тих же самих підстав відмовлено в узгодження меж без погодження суміжного користувача ОСОБА_4, чим і було викликано її звернення до суду з позовом по даній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Доводи відповідача про те, що даний спір підлягає вирішенню шляхом оскарження відмови міської раді приватизації земельної ділянки, а не у тому порядку, про який зазначає позивачка, суд не бере до уваги , оскільки спори про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядались вони попередньо органами місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, чи ні. Рішення зазначених органів щодо таких спорів не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви до розгляду, чи для закриття провадження у справі.

Положенням пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 16.04.2004 року, № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших. передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Частиною 1 статті 158 Земельного Кодексу України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною 3 цієї ж статті органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Разом з тим, частиною 5 ст. 158 ЗК України передбачено, що у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожен громадянин має право на захист своїх прав у суді.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

ОСОБА_4 стосується предмету позову встановлення меж земельної ділянки між суміжними користувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_4, то суд приходить до наступного. Рішенням Іршавської міської ради Закарпатські області від 25 березня 1976 року № 30 чоловіку ОСОБА_1 ОСОБА_5 виділено земельну ділянку площею 0,07 га по вул, Терешкової, 57 у м. Іршава, Закарпатської області та надано дозвіл на будівництв: двоповерхового житлового будинку .

Після закінчення будівництва житловий будинок по вул. Терешккова, 57, у м. Іршава Закарпатської області житловою площею - 79,3 кв. загальною площею - 164,6 кв, м прийнято в експлуатацію, про що свідчить акт приймання індивідуального домоволодіння ОСОБА_5, затверджений рішенням виконавчого комітету Іршавської міської ради Закарпатської області від 24 жовтня 1986 року № 265 (а.с. 14-16).

Із вказаного акта вбачається, що відступлень від затвердженої технічної документації не виявлено, будинок розміщений на відстані до межі земельної ділянки з правої сторони - 0,5 м,

Згідно зі свідоцтвом на спадщину за законом від 18 жовтня 2001 року серія АЕЕ № 379812, виданого державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори ОСОБА_6І,, зареєстрованого у реєстрі за № 11-998, спадкоємицею майна ОСОБА_5, який помер 16 лютого 1998 року, є його дружина ОСОБА_1 Спадковим майном є житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, розташований по вул, Терешкової, 57 у м, Іршава Закарпатської області, що належав спадкодавцеві на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва, посвідченого Іршавською державною нотаріальною конторою 13 квітня 1978 року за реєстром № 801, та зареєстрованого у Берегівському техінвентарбуро 13 березня 1987 року за №983

Рішенням Іршавської міської ради Закарпатської області від 29 березня 2013 року № 854 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель запасу Іршавської міської ради Закарпатської області, орієнтовною площею 0,07 га по вул. Терешкової, 57 у м, Іршава Закарпатської області .

Під час виготовлення технічної документації з'ясувалося, що частина земельної ділянки, що прилягає до будинку по вул. Терешкової, 57 у м. Іршава Закарпатської області, належить суміжному землекористувачу ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 27 грудня 2007 року серія ЯД № 541662 .

Висновком судової землевпорядної експертизи від 25 грудня 2013 року № 190 встановлено, що фактично частина земельної ділянки площею 187 кв. м, що відведена для забудови ОСОБА_1С, на час проведення обмірів зайнята ОСОБА_4 (від вул. Терешкової вглиб по існуючій межі між земельними ділянками № 57 та № 59), Збудована ОСОБА_4 огорожа, на відрізку довжиною 8,01 м від вул. Терешкової до кута житлового будинку № 57 встановлена на належній позивачці на праві користування земельній ділянці. Висновки експертизи відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано.

Крім цього, обставина, що право користування земельною ділянкою площею 700 кв.м. відведеною для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Терешкової, 75, в м. Іршава, точні межі якої наведені в будівельному паспорті земельної ділянки перейшло до ОСОБА_1 разом із житловим будинком та надвірними спорудами стверджена Ухвалою ВССУ від 09.10. 2014 року, а тому така обставина не підлягає доказуванню в силу вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Керуючись ст. 10, 131, 212, 215 ЦПК України, ч.5 ст. 158 ЗК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити межі земельної ділянки між суміжними користувачами ОСОБА_1 м. Іршава, вул. Терешкової ,57 та ОСОБА_4 Юрієвичем м. Іршава, вул. Терешкової, 59 відповідно до встановлених меж проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки за наступними координатами:

Поворот. точкиXУ
15344852,,50,,45,,44,,42,,39,,390

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : І. І. Маркович