РІШЕННЯ

Іменем України

04.07.2016 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом в подальшому доповненим заявою про зміну предмету позову та залучення співвідповідача до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та ОСОБА_2 про усунення перешуод в користуванні підсобними приміщеннями та визнання права власності на частку в квартирі, №6 за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 132,

Свої вимоги обґрунтовує тим, що окрім квартири він користувався пятьма підсобними приміщеннями площею 16,3, 16,2, 4,1, 13,3 та 14,2 кв.м. та коридором площею 6,1, які знаходяться в мезоніні будинку №132 по вулиця Генерала Чупринки у місті Львові та мають входи виключно з квартири позивача. Його син, ОСОБА_2 перекрив доступ до підсобних приміщень. Під час судового розгляду позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд залучити Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради в якості співвідповідача у справі та змінив позовні вимоги у справі та просив зобовязати ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод в користуванні частиною квартири та визнати за позивачем та відповідачем - ОСОБА_2 право власності на 61/100 та 39/100 частин квартири. Позивач вказав на те, що під час визначення часток, які належать у праві власності на квартиру співвласникам суду необхідно врахувати, що за рахунок підсобних приміщень площею 13,3 м.кв., 4,1 м.кв., 16,3 м.кв., 16, 2 м.кв., 14,2 м.кв., одноосібним власником яких за давністю володіння є позивач, площа квартири збільшилась. Відповідно частки співвласників квартири повинні бути перерозподілені в наступному відношенні: 61% - ОСОБА_1; 39% - ОСОБА_2

Відповідач у справі ОСОБА_2 подав суду зустрічну позовну заяву, в якій заперечив проти задоволення позовної заяви, вказав на те, що ці спірні приміщення не можуть належати одноосібно ОСОБА_1, оскільки вони є складовою квартири №6, яка належить на праві спільної часткової власності двом особам. Зазначив, що він є співвласником квартири з часткою 2/3., що він добросовісно, та відкрито заволодів підсобними приміщеннями та коридором які примикають до квартири., та продовжую відкрито та безперервно володіти ними протягом більше 10 років, у звязку з чим, він вважаю, що набув права власності на згадані підсобні приміщення. Просив суд визнанати за ним право власності на 2/3 частки спірної квартири за давністю володіння, з врахуванням спірних приміщень.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні позовній заяві та заперечив проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову, та задовольнити зустрічний позов з підстав викладених в позовній заяві.

Представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з'явився, на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, первісний та зустрічний позови підлягають до часткового задоволення з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 344 ЦК України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом.

Статтею 344 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно насувається за рішенням суду.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В статті 328 ЦК України вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України обумовлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва №206533 про право власності на квартиру (будинок) від 10 липня 1996 року, що виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №467 від 10 липня 1996 року, квартира №6 будинку №132 що по вулиці Генерала Чупринки у місті Львові належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 5 квітня 2016 року після смерті ОСОБА_3, Державним нотаріусом 5-ї Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №3-527, власником 1/3 частина квартири №6 розташованої по вулиця Генерала Чупринки, 132 у місті Львові є ОСОБА_2

Згідно з технічним паспортом від 10 червня 1996 року, квартира №6 розташована по вулиця Генерала Чупринки, 132 у місті Львові складається з трьох житлових кімнат площею 50,5 кв.м., в тому числі 1-а кімната площею 19,3, 2-га кімната площею 19,3 кв.м., 3-тя кімната площею 11,9 кв.м., кухні площею 11,4 кв.м,, вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 6.5 кв.м., коридору площею 4.7. кв.м., коридору площею 1,6 кв.м., балкону площею 1,1 кв.м. підвал площею 10,6 м.кв.

Згідно з технічним паспортом від 05 квітня 2016 року квартира №6 розташована по вулиця Генерала Чупринки, 132 у місті Львові, загальною площею 151 м.кв., яка складається з житлових кімнат площею 12,3 м.кв., 19,8 м.кв., 19,8 м.кв., кухні площею 12,0 м.кв., вбиральні площею 1,2 м.кв., ванної кімнати площею 4,0 м.кв., коридорів площею 3,0 м.кв., 6,9 м.кв., 5,1, м.кв., 1,7 м.кв., підсобних приміщень площею 13,3 м.кв., 4,1 м.кв., 16,3 м.кв., 16,2 м.кв., 14,2 м.кв., балкону площею 1,1 м.кв.) та підвал площею 10,6 м.кв. в будинку №132 по вулиці Генерала Чупринки у місті Львові

Згідно з відмітками в паспортах ОСОБА_2П та ОСОБА_2 вони проживають в квартирі більше 10 років.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір стосовно права власності на пять підсобних приміщеннями площею 16,3, 16,2, 4,1, 13,3 та 14,2 кв.м. та коридор 3,0, які знаходяться в мезоніні будинку №132 по вулиця Генерала Чупринки у місті Львові. ОСОБА_1 вважає, що ці приміщення є його особистою власністю, оскільки він відкрито ними користується більше 10 років, у звязку з цим, його частка у квартирі повинна бути збільшена пропорційно до площі спірних приміщень до 61%. ОСОБА_2 вражає, що спірні приміщення належать йому та ОСОБА_1 спільно, пропорційно до часток у праві власності на всю квартиру, просить суд визнати право власності на квартиру за набувальною давністю, пропорційно до часток у праві власності на квартиру..

Судом встановлено, що вказані підсобні приміщення та коридор примикають до квартири №6 розташованої по вулиці Генерала Чупринки, 132 у місті Львові та мають входи виключно з квартири, були впорядковані та використовувалися родичами позивача та відповідача, з часу отримання ордеру на квартиру.

Згідно з довідки від 07 квітня 2016 року №3/4543 виданої Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», доступ до підсобних приміщень здійснюється виключно через квартиру №6 розташовану по вулиці Генерала Чупринки, 132 у місті Львові.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачем та Відповідачем доведено факт набуття нею права власності за набувальною давністю на спірні приміщення, оскільки вони добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що існують підстави для визнання права власності за позивачем та відповідачем ОСОБА_2 права власності на спірні приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2. В.П. та ОСОБА_2. добросовісно заволоділа спірними підсобними приміщеннями та коридором та продовжують відкрито і безперервно володіти ними протягом 10 років, та набувають право власності на ц і приміщення за набувальною давність.

Вирішуючи спір, між сторонами, стосовно часток, у праві власності на квартиру з урахуванням спірних підсобних приміщень площею 13,3 м.кв., 4,1 м.кв., 16,3 м.кв., 16, 2 м.кв., 14,2 м.кв, та 3,0 м.кв. які набуті за набивальною давністю, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Частиною першою статті 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною третьою згаданої статті встановлено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, тієї обставини, що він заволодів, облаштував та користувався спірними приміщення самостійно та одноособово без участі ОСОБА_2, у звязку з чим відсутні підстави для визнання за ним права власності на частку в квартирі в розмірі 61%. Навпаки, докази у справі стверджують, що спірні приміщення використовувалися усіма співвласниками квартири, а тому право власності на спірну квартиру (її частину) за набувальною давністю, необхідно визнати за ОСОБА_1 1/3 частки та ОСОБА_2 2/3 частки. Суд ввжає, що право власності позивача та відповідача необхідно захистити саме шляхом визнання права власності на квартиру в цілому, оскільки спірні підсобні приміщення та коридор є складовою частиною квартири.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_1 Є співввласниками квартири на праві спільної часткової власності з частками 2/3 та 1/3 відповідно.

Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_2 стосовно зобовязання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод в користуванні підсобними приміщеннями позначеними, то суд відмовляє в задоволенні таких вимог, оскільки Позивачем не доведено, що ОСОБА_2 чинить будь-які перешкоди ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 158, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод задоволити частково

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки у квартирі №6 в цілому, загальною площею 151 м.кв. (яка складається з житлових кімнат площею 12,3 м.кв., 19,8 м.кв., 19,8 м.кв., кухні площею 12,0 м.кв., вбиральні площею 1,2 м.кв., ванної кімнати площею 4,0 м.кв., коридорів площею 3,0 м.кв., 6,9 м.кв., 5,1, м.кв., 1,7 м.кв., підсобних приміщень площею 13,3 м.кв., 4,1 м.кв., 16,3 м.кв., 16, 2 м.кв., 14,2 м.кв., балкону площею 1,1 м.кв.) та підвал площею 10,6 м.кв. в будинку №132 по вулиці Генерала Чупринки у місті Львові

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки у квартирі №6 в цілому, загальною площею 151 м.кв. (яка складається з житлових кімнат площею 12,3 м.кв., 19,8 м.кв., 19,8 м.кв., кухні площею 12,0 м.кв., вбиральні площею 1,2 м.кв., ванної кімнати площею 4,0 м.кв., коридорів площею 3,0 м.кв., 6,9 м.кв., 5,1, м.кв., 1,7 м.кв., підсобних приміщень площею 13,3 м.кв., 4,1 м.кв., 16,3 м.кв., 16, 2 м.кв., 14,2 м.кв., балкону площею 1,1 м.кв.) та підвал площею 10,6 м.кв. в будинку №132 по вулиці Генерала Чупринки у місті Львові

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ванівський Ю.М.