Справа №591/1709/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1401/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3

про стягнення коштів за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

11 березня 2015 року позивач звернувся з позовом, який обґрунтувало тим, що 17 квітня 2013 року з ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних за користування кредитом. Скориставшись кредитними коштами, своїх зобовязань з вчасного їх повернення він не виконав, внаслідок чого утворився борг у сумі 15252,44 грн. Цю суму банк просив стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 15252,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне зясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому вказує на недотримання письмової форми кредитного договору, оскільки сторони окремого договору не укладали, на вимогу відповідача оригінал Умов та Правил надання банківських послуг, з якими ОСОБА_3 ознайомився при підписанні анкети, позивачем суду не надано. Вважає недоведеною суму боргу, оскільки позивач не довів законних підстав його розрахунку. Зазначає, що розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору не узгоджувався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника банку ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення та стягуючи суму заборгованості, суд першої інстанції виходив при її визначенні з довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а також Умов та Правил надання банківських послуг.

Проте повністю погодитися з таким висновком не можна, оскільки суд ухвалив його, не повно зясувавши обставини справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 2013 року шляхом підписання ОСОБА_3 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн. на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відповідно до виписки по картці/рахунку відповідача за період з 01 квітня 2013 року по 01 липня 2015 року вбачається, що 17 червня 2013 року кредитний ліміт встановлено у розмірі 8000 грн., який збільшено 20 червня 2013 року до 8500 грн.

06 вересня 2013 року кредитний ліміт знижено до 7900 грн., 19 листопада 2013 року до 7310 грн., а 14 січня 2014 року до 6760 грн.

Також з неї вбачається використання відповідачем кредитних коштів банку. Так, останнє зняття готівки ОСОБА_3 здійснив 22 липня 2013 року, а останнє поповнення рахунку, тобто повернення боргу 24 грудня 2013 року шляхом зарахування переказу з карти через відділення. Крім того, використання кредитних коштів, а також наявність заборгованості за договором у сумі близько 8000 грн. ОСОБА_3 визнав у суді.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 31 січня 2015 року розмір заборгованості ОСОБА_3 перед банком становить 15252,44 грн., який складається з 6751,52 грн. боргу за кредитом, 6098,42 грн. боргу по процентам за користування кредитом, 1200 грн. боргу по комісії за користування кредитом, а також 500 грн. фіксованої частини штрафу та 702,50 грн. процентної складової штрафу.

На спростування цього розрахунку позивач не надав суду зустрічного розрахунку, посилаючись на неузгодженість сторонами при укладенні договору розміру процентів за користування кредитом, комісії, неустойки.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач, порушивши обовязок з вчасного повернення кредитних коштів, тим самим порушив права банку, суд першої інстанції правильно на підставі ст.526,527,1049,1054 ЦК України стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту у сумі 6751,52 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 6098,42 грн. боргу по процентам за користування кредитом, 1200 грн. боргу по комісії та 1202,50 грн. штрафів, суд виходив з умов, викладених у довідці й в Умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі яких позивач обґрунтовував свій розрахунок.

Однак довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», та зазначені Умови і правила всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 Ц України, а також ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позичальником не підписані й оригінали цих документів йому банком передані не були, у звязку з чим ці складові не можна вважати частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

За таких обставин, правильно встановивши наявність у відповідача обовязку щодо сплати процентів, суд помилково визначив їх розмір, який у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за якими якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з розрахунком заборгованості банком за прострочення повернення боргу проценти нараховувалися за період з 22 серпня 2013 року по 31 січня 2015 року.

Облікова ставка Національного банку України за вказаний період складає: з 22 серпня 2013 року по 15 квітня 2014 року 6,5% річних, з 15 квітня 2014 року 12,5% річних, з 17 липня 2014 року 14% річних, з 13 листопада 2014 року по 31 січня 2015 року 19,5% річних.

Таким чином, виходячи із суми заборгованості по тілу кредиту та кількості днів прострочення за відповідні періоди дії облікової ставки Національного банку України, розмір процентів за період з 22 серпня 2013 року по 31 січня 2015 року складає 1091,84 грн.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 комісії та штрафів, то заявлені вимоги в цій частині є безпідставними, оскільки анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалося вище, укладено не було.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.п. 1, 4, ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині стягнення процентів за користування кредитом підлягає зміні шляхом зменшення цієї суми з 6098,42 грн. до 1091,84 грн., а в частині задоволення вимог про стягнення комісії та штрафів скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України рішення в частині вирішення судових витрат підлягає скасуванню. Враховуючи, що відповідач на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог позивачу слід компенсувати позивачу за рахунок держави сплачений ним та документально підтверджений судовий збір у сумі 124 грн. 24 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, повернути відповідачу сплачений ним судовий збір у сумі 268 грн.01 коп. за подання апеляційної скарги та стягнути з позивача в дохід держави судовий збір у сумі 131 грн. 32 коп. за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року, в частині вирішених позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом змінити, зменшивши розмір присудженої судом суми з 6098 грн. 42 коп. до 1091 грн. 84 коп.

У частині задоволених позовних вимог про стягнення комісії та штрафів рішення суду скасувати і у задоволенні цих вимог відмовити.

У частині задоволених позовних вимог про стягнення боргу за кредитом у сумі 6751 грн. 52 коп. рішення суду залишити без змін.

У частині вирішення судових витрат рішення суду скасувати.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» за рахунок держави судовий збір у сумі 124 грн. 24 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави судовий збір у сумі 131 грн. 32 коп. за розгляд справи апеляційним судом.

Повернути ОСОБА_3 сплачений ним судовий збір у сумі 268 грн. 01 коп. за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: