справа № 278/1621/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Направленим позовом ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку № 37, що знаходиться за адресою: с. Скоморохи Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська та на земельну ділянку площею 0,0807 га, що знаходиться за цією ж адресою, як за спадкоємицею за законом після смерті матері. В судове засідання сторони не зявились, проте як від представника позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивач заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача позов визнала. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними.

Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини.

17 грудня 2007 року помер чоловік матері позивача ОСОБА_2 (а.с.9, 12). За життя ОСОБА_2 на праві власності володів житловим 2/3 частинами житлового будинку № 37 що знаходиться за адресою: с. Скоморохи Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська (а.с.19) та земельною ділянкою площею 0,0807 га, кадастровий номер :02:001:0044, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за тією ж адресою (а.с.21). Після смерті останнього зазначене майно в рівних частинах успадкували його син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4 Як убачається з свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих на імя останніх, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували після смерті ОСОБА_2 по 1/2 частині вищевказаного нерухомого майна кожний (а.с.13-16), що, суд вважає, є очевидною помилкою нотаріуса, адже спадкодавець володів лише 2/3 частинами спірного будинку і свідоцтва про право на спадщину на нього мали бути видані спадкоємцям на 1/2 частину кожному від 2/3 частин такої нерухомості.

15 березня 2009 року помер брат позивача ОСОБА_3 (а.с.17). На час смерті останнього та протягом шести місяців після його смерті за місцем його проживання була зареєстрована та проживала його матір ОСОБА_4 (а.с.18).

3 січня 2015 року померла мати позивача ОСОБА_4 (а.с.7-8). Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка, зокрема, складається з вищевказаних 2/3 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0807 га, що знаходяться за адресою: с. Скоморохи Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська, 37. Згідно довідки КП "ЖОМ БТІ" Житомирської обласної ради від 27 лютого 2015 року (а.с.20) право власності на 2/3 вищевказаних частини житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_2 Позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері, котра прийняла спадщину після свого сина ОСОБА_3, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.10). Постановою нотаріуса від 17 листопада 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, у звязку з тим, що померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за їх життя спірне у справі нерухоме майно не було зареєстроване (а.с.11).

За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч. 1 ст. 1276 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз зясованих судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, вітчим позивача за життя володів 2/3 частинами зазначеного вище житлового будинку та спірною земельною ділянкою. Спадкоємці після смерті останнього ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (дружина і син спадкодавця) фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку кожний, що, на переконання суду, не відповідає дійсності, оскльки спадкодавець володів 2/3 частинами будинку, а не цілим будинком, та на 1/2 частину спірної земельної ділянки, однак за життя не встигли зареєструвати своє право власності на таке майно і останнє на даний час рахується зареєстрованим за ОСОБА_2 Зазначене, в даний час, унеможливлює позивача прийняти спадщину.

Отже, враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником.

Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 1 332,71 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10-11, 60, ч. 1 ст. 88, ч. 4 ст. 174, 209 ЦПК України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 321, ст. 1216, ст. 1217, ч. 2 ст. 1220, ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

2/3 частини житлового будинку № 37, що знаходиться за адресою: с. Скоморохи Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська;

земельну ділянку площею 0,0807 га, кадастровий номер :02:001:0044, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: с. Скоморохи Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська, 37, к за спадкоємицею за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 3 січня 2015 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача 1 332,71 гривні судових витрат за розгляд даної справи.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян