Справа № 442/264/11 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/4617/16 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді - Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання - Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 червня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відстрочку виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відстрочку виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2013 року задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2013 року про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1 - до 03.12.2016 року.

Ухвалу суду оскаржив стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2, просить таку скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм чинного законодавства. Мотивує тим, що заявник шостий рік з часу отримання ним, апелянтом, свідоцтва про право власності на будинок, створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні будинком. Вважає, що сім`я ОСОБА_4 зловживає правом на відстрочку виконання рішення, з 2013 року такі чотири рази зверталися до суду із відповідною заявою, надавали стягувачу гарантійні зобов`язання щодо придбання нового житла і виселення в добровільному порядку, чого не виконали. Також зазначає, що 02.06.2016 року Дрогобицький міськрайонний ВДВС провів примусове виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 зі спірного будинку після неодноразових звернень щодо добровільного виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2013 року. В судове засідання було надано документи, які підтверджують виселення сім`ї ОСОБА_4, передачу їхнього майна на зберігання ОСОБА_2, однак судом не враховано дані докази, пояснення та заперечення стягувача, який, до того ж, вселився у будинок. Вказує і на те, що на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 були зняті з реєстрації місця проживання за адресою місцязнаходження спірного будинку. Також зазначає, що з часу набуття права власності на будинок до часу виселення сім`я ОСОБА_4 не сплачувала коштів за проживання в будинку, договір найму не укладався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявників, апелянта, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.08.2014 року вирішено залишити без змін рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 29.11.2013 року про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2014 року.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу про відстрочку виконання зазначеного рішення, суд першої інстанції виходив з наявності обставин, на наявність яких посилались заявники як на підставу для відстрочення виконання рішення суду, а саме звернення до державної виконавчої служби з заявами про відкладення виконавчих дій, про відвід виконавця, залишення таких звернень без реагування, наявність перебування на лікуванні заявника ОСОБА_3 та зробив висновок про те, що такі обставини утруднюють виконання рішення.Окрім того, зазначив, що доказів закінчення виконавчого провадження не надано, та до вказаного судом терміну, на думку суду, покращиться здоров`я ОСОБА_3, що забезпечить виконання рішення суду.

Однак з такими висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 373 ЦПК за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і в ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи заміна способу і порядку виконання рішення допускається лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як видно з матеріалів справи, боржникам ОСОБА_3, ОСОБА_4 06.05.2016 р. вручено повідомлення про примусове виселення, яке призначене на 02.06.2016 року, боржникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 таке повідомлення скеровано рекомендаційною кореспонденцією.

Заява про відстрочку виконання вищевказаного рішення подана 23.05.2016 року.

Державним виконавцем 02.06.2016 р. складено акт опису майна боржників та акт про примусове виселення боржників . Як з`ясовано, з 02.06 2016 року у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає власник цього будинку - стягувач, боржники за цією адресою не проживають. Жержавним виконавцем 03.06.2016 р. винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчих листів 2-264/2011 від 27.05.2014 р. ( справа про виселення) /а.с.186 т.2/.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, зазначених обставин не з`ясував та зазначив в оскаржуваній ухвалі про відсутність доказів про закінчення виконавчого провадження, а отже поза увагою суду залишився той факт, що на час розгляду заяви про відстрочку виконання рішення суду таке було виконане.

Враховуючи наведене, ухвала районного суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 червня 2016 року скасувати,постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви від 23.05.2016 року про надання відстрочки виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2013 року про виселення з житлового будинку по АДРЕСА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.