Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» (далі - РССКП «Київський крематорій»), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначав, що наказом № 21П від 25 січня 2011 року він був призначений на посаду головного інженера РССКП «Київський крематорій». Крім того, стверджує, що за домовленістю з директором виконував обов'язки першого заступника директора РССКП «Київський крематорій», за що повинен був отримувати доплату.

28 жовтня 2015 року позивач звернувся зі службовою запискою (заявою-вимогою) до директора РССКП «Київський крематорій» ОСОБА_5, головного бухгалтера ОСОБА_7, у якій просив нарахувати та виплатити грошові кошти у розмірі 1 012 177,50 грн у зв'язку з суміщенням посад та виконання обов'язків першого заступника у період 25 січня 2011 року до 25 жовтня 2015 року, проте дана заява була залишена без задоволення.

У зв'язку з суміщенням посад та виконанням обов'язків першого заступника РССКП «Київський крематорій» позивач просив стягнути з відповідача 1 012 177,50 грн в рахунок відшкодування невиплачених сум посадового окладу, премій у розмірі 100% посадового окладу, надбавок у розмірі 50% посадового окладу за період з 25 січня 2011 року до 25 жовтня 2015 року, тобто за 57 місяців, а також поновити строк з 25 лютого 2011 року по 12 серпня 2015 року, який перевищує 3-місячний строк позовної давності щодо стягнення грошових коштів у вигляді заробітної плати, оскільки про можливість та необхідність нарахування та виплати заробітної плати у вигляді посадового окладу, премій та доплат за суміщення посад та виконання обов'язків першого заступника директора позивач дізнався лише 30 вересня 2015 року - з дня набрання законної сили рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року у справі № 760/7894/15-ц.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києві від 06 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представники ОСОБА_8 та ОСОБА_9, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та передати справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що наказом РССКП «Київський крематорій» № 21П від 25 січня 2011 року ОСОБА_4 - інженера-програміста І категорії, з 25 січня 2011 року призначено на посаду головного інженера ритуальної служби КП «Київський крематорій», з посадовим окладом згідно штатного розпису. В цьому наказі не зазначалось про суміщення ним посади.

Правова конструкція суміщення професій (посад) виходить із того, що суміщувана посада, (робоче місце за відповідною професією) є в штатному розписі, але не заповнена, залишається вакантною. При відсутності вакансії встановити доплату за суміщення професій (посад) неможливо.

Відповідно до штатного розкладу на 2011 рік у відповідача було передбачено одну посаду головного інженера. На час прийняття позивача на роботу посада першого заступника директора штатним розкладом передбачена не була, а введена була штатним розписом від 01 лютого 2011, на яку наказом від 04 лютого 2011 року №32П був прийнятий ОСОБА_10, про що позивачу було відомо. Також, була розроблена і затверджена 04 лютого 2011 року окрема посадова інструкція першого заступника директора РССКП «Київський крематорій». Відповідно до наказу №291-К від 16 грудня 2014 року на посаду першого заступника директора був призначений ОСОБА_11, а також була затверджена нова посадова інструкція першого заступника директора. З 10 березня 2015 року посаду першого заступника директора обіймав ОСОБА_6 на підставі наказу від 05 березня 2015 року №75-К.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що на час прийняття його на роботу, в штатному розписі, діючому на підприємстві в вказаний період, була передбачена посада першого заступника директора. Крім того, в справі відсутні будь-які документи щодо господарської діяльності підприємства, які б видавались за підписом ОСОБА_4, як першого заступника директора.

Крім того, як вбачається з розрахунково-платіжних відомостей за період з 2011 року по 2015 рік позивач отримував заробітну плату за виконання посадових обов'язків лише головного інженера.

Таким чином, вирішуючи спір по суті позову,суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки позивач був прийнятий на посаду головного інженера, одержував заробітну плату за виконання посадових обов'язків головного інженера, жодних доказів на підтвердження факту суміщення посади першого заступника директора позивач не надав (ст.ст.10, 60 ЦПК України), а тому суд правильно відмовив ОСОБА_4 у задоволенні його позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судівне спростовують, а фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова