Ухвала

іменем України

02 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Євтушенко О.І., Гвоздика П.О., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило в рахунок виконання зобов'язання ОСОБА_1 щодо оплати заборгованості у розмірі 2 052 316 грн 15 коп. за договором про надання споживчого кредиту від 12 грудня 2007 року звернути стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за ПАТ «Дельта Банк», а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; виселити та зняти з реєстрації відповідача та інших осіб, які зареєстровані у вказаній вище квартирі; зобов'язати відповідача передати банку правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, ключі від вхідних дверей, документи, що характеризують об'єкт нерухомості та інші документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», а також стягнути судові витрати.

ПАТ «Дельта Банк» посилалося на те, що 12 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НОМЕР_1 на суму 80 тис. доларів США із сплатою процентів за користування кредитом зі строком повернення до 12 грудня 2017 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно -квартиру АДРЕСА_1. Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки в повному обсязі не сплачує, у зв'язку з чим виникла відповідна заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2007 року № НОМЕР_2 в розмірі 133 826,8 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 17 листопада 2014 року становить 2 052 316 грн 15 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 56,6 кв. м, яка на праві власності належить ОСОБА_1, шляхом визнання за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки -квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 56,6 кв. м, початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції установлено, що станом на 17 листопада 2014 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем становить 133 826,8 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 17 листопада 2014 року є еквівалентом 2 052 316 грн 15 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 1 143 050 грн 26 коп., сума заборгованості за відсотками - 909 265 грн 88 коп., що підтверджується відповідною довідкою.

Разом із тим, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем підпадають під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірна квартира є єдиним житлом відповідача, в якій він постійно проживає та згоди на звернення стягнення на вказане майно власник не надавав.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, зазначав, що мораторій, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» підлягає відстроченню.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті під іпотеку житла, загальна площа якого не перевищує 140 кв. м, а також те, що його непогашена заборгованість перед банком складає 2 052 316 грн 15 коп., апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та ухвалив у цій частині нове рішення про задоволення позову. При цьому зазначив, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» підлягає відстроченню.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині виселення та зняття з місця реєстрації ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 а також витребування від відповідача правовстановлюючих документів на квартиру.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

П.О.Гвоздик

О.В. Попович