Номер провадження: 22-ц/785/6686/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А..ОСОБА_2

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2010 року , -

встановила:

У вересні 2009 року АКБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27 березня 2007 року між сторонами був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 3175-011/07Ф, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування 231700,00 Євро, для споживчих цілей, строком користування до 27.03.2010 року, зі сплатою відсотків за весь час фактичного користування кредитними коштами у розмірі 14% річних .

Відповідач ОСОБА_3, свої зобовязання по погашенню кредиту належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 07.09.2009 року виникла заборгованість у розмірі 312791 Євро, що еквівалентно 3 566 589 ,68 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за договором кредитної лінії на загальну суму 312791,00 Євро, що за курсом НБУ становить 3 566 589,68 гривень та судові витрати.

В судовому засідання представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Рішення ухвалено у відсутність відповідача.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АКБ «Правекс - Банк» заборгованість за кредитом на загальну суму 312791,00 Євро, що за курсом НБУ на день вчинення розрахунку становить 3566589 гривень 68 копійок.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд вищевказаного заочного рішення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 діючий в інтересах ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Банк набув право дострокової вимоги заборгованості за договором кредиту, оскільки відповідач свої зобовязання по погашенню кредиту виконував неналежним чином.

Проте повністю погодитися з висновками суду першої інстанції неможна .

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2007 року між АКБ «Правекс - Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 3175-011/07Ф, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 231700,00 Євро, із сплатою 14% річних за користування кредитними коштами, строком погашення кредиту до 27.03.2010 року (а.с.7-11).

Отримання кредиту відповідачем ОСОБА_3 підтверджується заявою на видачу готівки № 14000 від 27.03.2007 року .

Порядок та строк погашення кредиту сторони визначили у п.1.1., п.1.2 договору кредиту .

Відповідно до п.6.1.2 договору кредиту , ОСОБА_3 зобовязався своєчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач ОСОБА_3 свої зобовязання по погашенню кредиту виконував неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідальність за невиконання відповідачем умов договору сторони передбачили в розділі 9 договору кредиту.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право та порядок дострокового стягнення Банком заборгованості за договором кредиту сторони передбачили в п.п.7.1.6, 7.1.9,7.1.10,7.1.11.

Відповідно до п.7.1.6 договору кредиту, сторони передбачили, що при настанні подій, зазначених в п.п. 4.3, 9.4, 9.7 цього договору, достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок закладеного майна або звернути стягнення на грошові кошти , майно, що належать позичальникові.

Відповідно до п.7.1.9 договору кредиту, сторони передбачили, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань по погашенню основної суми заборгованості по кредиту або відсоткам за його користування, видати наказ про примусову оплату боргового зобовязання шляхом списання грошових коштів з рахунку позичальника в національній валюті або в іноземній валюті.

Відповідно до п.4.3 договору кредиту сторони передбачили , що шляхом підписання цього договору сторони дійшли згоди про те, що у разі виникнення у позичальника прострочення по сплаті відсотків за користування кредитом або виникнення прострочення з погашення чергової частини кредиту, відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування, термін користування кредитом, зазначений п. 1.2 договору припиняється завчасно на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочення. Про припинення терміну користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника.

Отже, сторони договору встановили порядок, за умовами дотримання якого у позичальника виникає обовязок дострокового повернення боргу. Можливість врегулювання на власний розсуд своїх відносин в цій частині відповідає положенням ст. 6 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Банк з позовом, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, звернувся у вересні 2009 року та просив достроково стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у повному обсязі.

В судовому засіданні колегії суддів, відповідач ОСОБА_3М заперечував щодо виконання Банком вимог п.4.3 договору та отримання відповідачем письмового повідомлення про зміну строку основного зобовязання та припинення договору кредиту та отримання відповідачем досудової вимоги про дострокове погашення кредиту.

Матеріали справи не містять ,а позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази виконання Банком вимог п.4.3 та направлення письмового повідомлення позичальнику про припинення користування кредитом , зміну строку основного зобовязання та досудової вимоги про дострокове погашення кредиту, що в свою чергу свідчить про те, що встановлена договором умова дострокового повернення кредиту не настала, тобто у позичальника не виникло зобовязання дострокового виконання кредитного договору.

Таким чином, Банк у вересні 2009 року передчасно звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково задовольнив позов .

АКБ «Правекс-Банк» не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_3 на загальних підставах або іншим шляхом захистити порушені права.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту отримання відповідачем кредиту у розмірі 231700 Євро не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються заявою про отримання готівки № 14000 від 27.03.2007 року .

Матеріали справи не містять, а відповідачем ОСОБА_3 всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази у спростування зазначеної заяви про отримання готівки.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з АКБ «Правекс-Банк» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір ,сплачений відповідачем при принесенні апеляційної скарги у розмірі 1870 грн.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 діючого в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з АКБ «Правекс-Банк» судові витрати у розмірі 1870 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_2