АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/481/16-ц Головуючий І інстанції Попрас В.О.
Провадження: 22-ц/790/7296/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа ОСОБА_1 про припинення дій, які порушують права власності, -

встановила:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 12.09.2013 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №50008951 (далі за змістом - кредитний договір). Згідно договоруКурцева Н.О. отримала кредит у розмірі 210 187,07 грн. - еквівалент 25 692,10 доларів США та суму додаткового кредиту у розмірі 66 756,15 грн. - еквівалент 8 161 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3. Загальних умов кредитування є змінними, для купівлі автомобіля марки VOLKSWAGEN Tiguan, 2013 року випуску, кузов №WVGZZZ5NZEW519696 та оплати страхових платежів. Зобовязання ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором забезпечено договором застави №50008951 від 16.09.2013 р., згідно умов якого ОСОБА_1 надала в заставу автомобіль VOLKSWAGEN Tiguan з об'ємом двигуна 1390 см3, 2013 року виробництва, кузов №WVGZZZ5NZEW519696, державний номер НОМЕР_1, що належить їй на праві власності. Умови кредитного договору ОСОБА_1 не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті в сумі 25 359,63 грн. за кредитом та 23 763,61 грн. за додатковим кредитом. Також позивач вважає, що ОСОБА_1 повинна сплатити на його користь 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 560,63 грн. за кредитним договором та в розмірі 221,81 грн. за додатковим кредитом. Також суму інфляційних втрат в звязку з простроченням ОСОБА_1 виконання зобовязання, що складає 2 858,18 грн. за кредитним договором та 304,27 грн. за додатковим кредитом. Враховуючи допущені ОСОБА_1 прострочення по сплаті чергових платежів, згідно п.8.1. Загальних умов позивачем нарахована пеня на загальну суму 18 68,77 грн. за кредитним договором та в розмірі 739,36 грн. за додатковим кредитом. Загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором складається з простроченої заборгованості в сумі 30 647,21 грн. за кредитним договором та 25 029,05 грн. за додатковим кредитом, з яких: 25 359,63 грн. сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом; 23 763,61 грн. сума заборгованості за додатковим кредитом та процентами; 560,63 грн. сума 3% річних за час прострочення за кредитом; 221,81 грн. сума 3% річних за час прострочення по сплаті платежів за додатковим кредитом; 2 858,18 грн. сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом; 304,27 грн. сума інфляційних втрат за час прострочення по сплаті платежів за додатковим кредитом; 1 868,77 грн. сума пені за прострочення виконання зобов'язання по сплаті чергових платежів за кредитом; 739,36 грн. сума пені за прострочення виконання зобов'язання по сплаті платежів за додатковим кредитом. Заборгованість з дострокового повернення кредиту складає суму в розмірі 504 558,44 грн., з яких 444 312,23 грн. - сума заборгованості за кредитом; 231 38,32 грн. - сума заборгованості за процентами; 7 376,75 грн. - сума 3% річних; 24 589,18 грн. - сума пені, нарахованої за п.8.1. Загальних умов; 5 141,96 грн. - сума інфляційних витрат. Крім того, п. 8.2 Загальних умов кредитування передбачено, що у разі порушення Позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст. 3.3, позичальник сплачує Компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту. На підставі зазначено пункту кредитного договору ОСОБА_1 нарахований штраф в розмірі 42 037,41 грн. Пунктом 8.5 Загальних умов передбачено, що збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням Кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Враховуючи, що ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, для забезпечення відновлення порушеного права позивачем укладено договір про надання юридичних послуг від 26.05.2015 р. з ТОВ «КПД Консалтинг». Згідно із Заявкою на надання послуг №68 від 17.12.2015 р. до договору про надання юридичних послуг вартість юридичних послуг складає 10 000 грн. 00 коп., крім того ПДВ 2 000 грн. 00 коп. Збитки, заподіяні позивачу у зв'язку з порушення умов кредитного договору та договору застави, підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 Додатково позивачем були понесені витрати за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 р., відповідно до якого ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» надало послуги ТОВ «Порше Мобіліті» стосовно боржника ОСОБА_1 згідно Акту № 263 від 07.07.2015 р. на суму 3 500 грн., крім того ПДВ 7 00 грн. Таким чином, загальна сума інших витрат понесених позивачем в порядку п.8.5. Загальних умов становить 4 200 грн. Крім того, п.8.3 Загальних умов кредитування передбачено, що за кожен випадок порушення позичальником умов ст.ст.5.1 - 5.4, 8.2. позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 20 доларів США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 25 доларів США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією другої вимоги щодо сплати, та у розмірі еквіваленту 30 доларів США за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі, на момент направлення Компанією третьої вимоги щодо сплати. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 передбачених кредитним договором обов'язків їй неодноразово направлялись вимоги про сплату заборгованості за договором. Відповідно до положень кредитного договору за направлення вимог ОСОБА_1 нараховані штрафні санкції в розмірі 1 646,92 грн.

12.08.2015 р. ОСОБА_1 продала автомобіль ОСОБА_2, тому фактична відбулась заміна заставодавця, оскільки новим власником предмета застави - автомобіля марки VOLKSWAGEN Tiguan є відповідач ОСОБА_2 Відповідно до п.4.1.2 договору застави у разі невиконання та/або неналежного виконання Заставодавцем умов, передбачених ст.2.3 цього Договору Заставодержатель може застосувати до Заставодавця штрафні санкції у розмірі 10 відсотків від вартості Предмета застави, визначеної у ст.1 цього договору, тому розмір штрафу становить 24 727,90 грн. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем станом на 24.12.2015 р. становить 644 846,92 грн. За рахунок заставленого майна згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Реалізація Предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено Сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, визначеному в пункті 1.1. цього Договору або, за вимогою Заставодержателя, визначається незалежними суб'єктами оціночної діяльності, призначеними Заставодержателем (п.5.4.1. Договору застави).

Просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008951 від 12.09.2013 р., розмір якої станом на 28.12.2015 р. складає 620 119,02 грн., звернути стягнення на предмет застави автомобіль VOLKSWAGEN, модель Tiguan, обємом двигуна 1390 см3, 2013 року випуску, кузов №WVGZZZ5NZEW519696, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 24 727 грн. в порядку п.4.1.2. договору застави транспортного засобу №50008951 від 16.09.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківської міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №1720.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що в забезпечення договору кредиту від 12.09.2013 р., укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «Порше Мобіліті», 16.09.2013 р. між ОСОБА_1 і ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір застави, предметом якого був придбаний ОСОБА_1 за вказаним кредитом автомобіль VOLKSWAGEN Tiguan. 12.08.2015 р. ОСОБА_2 купив автомобіль НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу № А-788/224187. Він є добросовісним набувачем вказаного майна і вважає, що автомобіль належить йому на праві власності на законних підставах. З ТОВ «Порше Мобіліті» ОСОБА_2 договорів не укладав, не має відношення до кредитного договору №50008951 від 12.09.2013 р. і договору застави. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі реалізації предмета застави. Оскільки право застави позивача припинилось з реалізацією автомобіля, ОСОБА_2 вважає, що вимога ТОВ «Порше Мобіліті» про звернення стягнення на автомобіль VOLKSWAGEN Tiguan, що належить ОСОБА_2, як на предмет застави, шляхом його продажу з публічних торгів є протиправною.

Просив визнати право застави ТОВ «Порше Мобіліті» на автомобіль VOLKSWAGEN Tiguan за договором кредиту №50008951 від 12.09.2013 р., укладеним з ОСОБА_1, припиненим з 12.08.2015 р. - дати реалізації ОСОБА_1 автомобіля VOLKSWAGEN Tiguan ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу №А-788/224187. Визнати ОСОБА_2 неналежним відповідачем по справі за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави та припинити дії ТОВ «Порше Мобіліті», які порушують право власності ОСОБА_2, шляхом відмови ТОВ «Порше Мобіліті» у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором на автомобіль VOLKSWAGEN Tiguan, який належить на праві власності ОСОБА_2

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008951 від 12.09.2013 р., розмір якої станом на 28.12.2015 р., складає 620 119,02 грн., звернено стягнення на предмет застави автомобіль VOLKSWAGEN, модель Tiguan, обємом двигуна 1390 см3, 2013 р.в., кузов №WVGZZZ5NZEW519696, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 24 727 грн. в порядку п.4.1.2. договору застави транспортного засобу №50008951 від 16.09.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківської міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №1720. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 з кожного на користь ТОВ «Порше Мобіліті» сплачений судовий збір у розмірі 4 836,35 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог з урахуванням поданих відповідачем ОСОБА_1 заперечень та зустрічного позову відповідача ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції в рішенні визначає правовідносини сторін за договором кредиту і правомірність умов кредитного договору виключно на підставі загального законодавства, а саме ст.ст. 254, 1048-1052, 1054, 1055 ЦК України. При цьому суд не взяв до уваги спеціальні закони, якими регулюється надання споживчих кредитів фінансовими установами, і які мають перевагу перед загальними нормами закону, а саме : ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», які є спеціальними. Посилання суду першої інстанції на висновок Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі № 6-79цс14 є помилковим, оскільки наведений висновок міститься не в правовій позиції даної постанови ВСУ, а в його мотивувальній частині. Наведена постанова ВСУ, правовий висновок і наведена цитата із мотивувальної частини не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, так як стосуються стягнення заборгованості за договором позики. У вказаній постанові ВСУ наголошується на відмінності договорів позики і кредиту. Вказана постанова ВСУ жодним чином не повязана із правами споживачів і законодавством, яке їх регулює, у тому числі в сфері фінансових послуг. У відповідності до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п.2. ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитний договір має містити графік платежів у розмірі сум погашення основного боргу та відсотків. Але, всупереч ст.ст. 524, 524 ПК України графік платежів наданий позивачем складений виключно в іноземній валюті - доларах США. Таким чином, у звязку зі зміною курсу долару США, оплата за основним боргом і процентами щомісячно змінюються в бік збільшення, що є порушенням ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також, згідно з умовами договору , процентна ставка 9,90% є зміною, але частиною 4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживача» від 12.05.1991 року № НОМЕР_3 про зміну процентної ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Позивачем жодного разу не було повідомлено ОСОБА_1 про зміну процентної ставки. Вказані норми закону не були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення. Суд першої інстанції в оскарженому рішенні приходить до висновок про дійсність всіх умов (пунктів) кредитного договору, посилаючись на принцип свободи договору в цивільному законодавстві. При цьому не враховує обмеження принципу свободи договору в договорах споживчого кредитування, встановленого рішенням Конституційного суду України від 10.11.2011 р. №15, розясненого у правовому висновку Постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі 6-52цс13, що вказує на порушення судом норм процесуального права, а саме ст. 360-7 ЦПК України. Це привело до постановления помилкового судового рішення. Судом першої інстанції з ОСОБА_1 стягнуто суму судового збору, однак на підставі п.7 ч.1 ст.5 ЗУ « Про судовий збір» вона є звільненою від сплати судового збору.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання ОСОБА_1 обовязків покладених на неї кредитним договором, додатковим договором призвели до утворення у неї заборгованості, яка на підставі договору застави та вимог ст.572, 591,598 ЦК України підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на заставне майно. Враховуючи вимоги ст.6,627 ЦПК України суд дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави вважати, що окремі умови кредитного договору суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та є недійсними. Стосовно відмови у задоволені зустрічного позову суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що на момент вчинення ОСОБА_1 відчудження заставного майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містилися відомості про наявність обтяження - застави рухомого майна, згідно з Договором застави №50008951 від 16.09.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 1720. У зв'язку з цим покупець (новий власник) мав можливість бути обізнаним про наявність обмежень у вчиненні правочинів стосовно спірного автомобіля, тому фактично відбулась заміна заставодавця ОСОБА_4 на нового - ОСОБА_2.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що 12.09.2013 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №50008951 , а також узгоджено та підписано загальні умови кредитування, викладені у формі додатку до Кредитного договору (т.1 а.с.13-22).

Згідно додаткової угоди до кредитного договору №50008951 позивач та ОСОБА_1 узгодили збільшення строку користування кредитом до 84 місяців (т.1 а.с.14).

За кредитним договором ОСОБА_1 для купівлі автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Tiguan, 2013 р. виробництва, кузов №WVGZZZ5NZEW519696 та оплати страхових платежів отримала від позивача суму кредиту у розмірі 210 187,07 грн. - еквівалент суми кредиту становить 25 692,10 доларів США та суму додаткового кредиту у розмірі 66 756,15 грн. - еквівалент суми кредиту становить 8 161 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3. Загальних умов кредитування є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.09.2020 p.

В кредитному договорі сторони погодили, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п.1.3. Загальних умов кредитування.

Таким чином, є необґрунтованими посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не був врахований факт складання графіку платежів виключно в іноземній валюті - доларах США. У звязку зі зміною курсу долару США, оплата за основним боргом і процентами щомісячно змінюються в бік збільшення, при цьому позивач у встановленому законом порядку не повідомляв відповідача про вказані зміни, що є порушенням ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», є безпідставними.

Згідно з п.1.2. Загальних умов кредитування ОСОБА_1 зобов'язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Таким чином, між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини стосовно надання ОСОБА_1 грошових коштів (кредиту) на умовах зворотності, відплатності, строковості та цільового використання.

Відповідно до п.1.6. Загальних умов кредитування зобовязання ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008951 забезпечено договором застави №50008951 від 16.09.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №1720 (далі за змістом - договір застави), згідно з умовами якого ОСОБА_1 надала в заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Tiguan (легковий універсал-В) з об'ємом двигуна 1390 см.куб., 2013 р. виробництва, кузов № НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_5, що належить їй на праві власності. (т.1 а.с.29-36).

Згідно п.1.4.2. Загальних умов кредитування сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється ОСОБА_1 у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що встановлено ч.1 ст.629 ЦК України.

До 10 числа кожного місяця ТОВ «Порше Мобіліті» надсилав ОСОБА_1 відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту, що передбачено п.1.4.3. Загальних умов.

Вимогами ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) .

Позивачем відповідно до п.1.4.3. Загальних умов кредитування були виставлені ОСОБА_1 відповідні рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за березень - квітень 2015 року, які сплачені не були, внаслідок чого у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед позивачем.

З урахуванням вимог ст. ст. 526, 610 ЦК України невиконання ОСОБА_1 обов'язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту за Кредитним договором у строки, погоджені сторонами в графіку погашення кредиту, призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті в сумі 25359,63 грн. за кредитом та 23763,61 грн. за додатковим кредитом.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

На підставі вимог ст. 625 ЦК України, позивачем здійснено розрахунок 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання ОСОБА_1 і складає 560,63 грн. за кредитним договором та 221,81 грн. - за додатковим кредитом. Сума інфляційних втрат в звязку з прострочення ОСОБА_1 виконання зобовязання складає 2858,18 грн. за кредитним договором та 304,27 грн. - за додатковим кредитом.

Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Поняття неустойки визначено ч.1 ст.549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За змістом п.8.1. Загальних умов кредитування у разі порушення ОСОБА_1 терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту та/або Додаткового Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, вона сплачує позивачу пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

Таким чином, з врахуванням допущених ОСОБА_1 прострочень по сплаті чергових платежів, їй згідно з п.8.1. Загальних умов кредитування позивачем нарахована пеня на загальну суму 1 868,77 грн. за кредитним договором та в розмірі 739,36 грн. за додатковим кредитом.

Пунктом 10.4 Загальних умов кредитування передбачено, що додатковий кредит надається компанією позичальнику шляхом перерахування на користь страхової компанії, зазначеної у Кредитному договорі або іншому документі, грошових коштів за страхові премії відповідно до Договору страхування, що підлягають сплаті компанією рівними місячними платежами.

Відповідно до кредитного договору між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», як страховиком, та ОСОБА_1, як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № сгР244074Га/13скв від 16.09.2013 р. Вигодонабувачем за договором виступає ТОВ «Порше Мобіліті».

Згідно Договору страхування Страхувальник зобов'язаний проводити оплату відповідних страхових платежів відповідно до умов, зазначених в розділі 14 даного Договору.

Умовами розділу 10 Загальних умов кредитування до Кредитного договору №50008951 від 15.09.2013 р. визначено, що повернення Додаткового кредиту здійснюється Позичальником в повному обсязі в строки, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту. Розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Додаткового кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору, у графіку погашення Кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Додаткового кредиту відповідно до виставлених Кредитором рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено в Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних графіку погашення кредиту. Однак в порушення таких вимог Кредитора, рахунки на повернення Додаткового кредиту Боржником не були оплачені, внаслідок чого виникла заборгованість.

В положеннях п.3.2. Загальних умов кредитування сторони погодили, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право достроково вимагати повернення Кредиту та Додаткового Кредиту, серед іншого, у випадку порушення ОСОБА_1 терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування Кредитом на строк більше ніж 1 (один) календарний місяць (п. 3.2.1. Загальних умов).

На підставі вказаних умов кредитного договору позивачем на адресу ОСОБА_1 направлялась вимога (повідомлення) від 05.05.2015 р. щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №50008951, якою позивач вимагав дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, які станом на дату направлення вимоги становили 438 288,82 грн. (т.1 а.с.52).

Однак, відповідачем ОСОБА_1 вимога виконана не була і достроково сума кредиту не повернута.

Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше -Мобіліті» за кредитним договором № 50008951 від 12.09.2013 р., складається з простроченої заборгованості та заборгованості за невиконання вимог про дострокове повернення кредиту і складає 30 647,21 грн. за кредитним договором та 25 029,05 грн. за додатковим кредитом, з яких: 25359,63 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом; 23763,61 грн. - сума заборгованості за додатковим кредитом та процентами; 560,63 грн. - сума 3% річних за час прострочення за кредитом; 221,81 грн. - сума 3% річних за час прострочення по сплаті платежів за додатковим кредитом; 2858,18 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом; 304,27 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення по сплаті платежів за додатковим кредитом; 1868,77 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов'язання по сплаті чергових платежів за кредитом; 739,36 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов'язання по сплаті платежів за додатковим кредитом.

Заборгованість за невиконання вимог про дострокове повернення кредиту складає 504 558,44 грн., з яких: 444 312,23 грн. - сума заборгованості за кредитом; 23 138,32 грн. - сума заборгованості за процентами; 7 376,75 грн. - сума 3% річних; 24 589,18 грн. - сума пені, нарахованої за п.8.1. Загальних умов кредитування; 5 141,96 грн. - сума інфляційних витрат.

Пунктом 8.2 Загальних умов кредитування передбачено, що у разі порушення Позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст.3.3, Позичальник сплачує штраф у розмірі 20% від суми кредиту, тому розмір штрафу складає 42037,41 грн.

Для відновлення свого порушеного права та стягнення на користь позивача належним йому за Кредитним договором сум, враховуючи порушення умов Кредитного договору з боку ОСОБА_1, позивачем укладено Договір про надання юридичних послуг від 26.05.2015 р. з ТОВ «КПД Консалтинг». Згідно із заявкою на надання послуг до Договору про надання юридичних послуг вартість юридичних послуг складає 10000 грн., крім того ПДВ 2000 грн. Також позивачем були понесені витрати за Договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 р., відповідно до якого ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» надало послуги ТОВ «Порше Мобіліті» стосовно боржника ОСОБА_1 згідно Акту № 263 від 07.07.2015 р. на суму 3500 грн., крім того ПДВ 700 грн. (т.1 а.с.73-75).

Крім того, п.8.3 Загальних умов кредитування передбачено, що за кожен випадок порушення позичальником умов ст.ст. 5.1 - 5.4, 8.2. Позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 20 доларів США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 25 доларів США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією другої вимоги щодо сплати, та у розмірі еквіваленту 30 доларів США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією третьої вимоги щодо сплати.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 передбачених кредитним договором обов'язків їй неодноразово направлялись вимоги про сплату заборгованості, за договором, за що відповідачу нараховано штрафні санкції в розмірі 1 646,92 грн.

Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача станом на 24.12.2015 р. складає 644846,92 грн.

27.01.2015 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін №1 до договору застави транспортного засобу №50008951 від 15.09.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №4 (т.1 а.с.37-38).

Згідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 2 статті 12 цього Закону реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі чого, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відповідні відомості.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушення зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.5.2. Договору застави, задоволення вимог Заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі Предмета застави у власність Заставодержателя або шляхом звернення стягнення на Предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, що встановлено ч.1 ст.590 ЦК України.

Відповідно до п.4.1.2 Договору застави у разі невиконання та/або неналежного виконання Заставодавцем умов, передбачених ст.2.3 цього Договору Заставодержатель може застосувати до Заставодавця штрафні санкції у розмірі 10 відсотків від вартості Предмета застави, визначеної у ст.1 цього Договору. В п.1.1. Договору застави за домовленістю сторін заставна вартість предмету застави визначена в розмірі 247 278,91 грн., а тому розмір штрафу становить 24 727,90 грн.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що через порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору та додаткового кредиту у неї утворилась заборгованість, яка підлягає до стягненню за рахунок звернення стягнення на предмет застави.

12.08.2015 р. за договором купівлі-продажу №А-788/224187 ОСОБА_1 продала автомобіль марки Volkswagen, модель Tiguan (легковий універсал-В) з об'ємом двигуна 1390 см3, 2013 р. виробництва, кузов № НОМЕР_4 ОСОБА_2. Таким чином, відбулась фактична заміна заставодавця.

У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п'яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про заставу» встановлено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Аналогічна норма міститься у положеннях ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу», згідно якої заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Матеріали справи не містять доказів, що при відчуженні заставного майно відповідачем ОСОБА_1 були дотримані вказані норми закону.

Таким чином, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що на день вчинення ОСОБА_1 відчуження заставного майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містилися відомості про наявність обтяження - застави рухомого майна, згідно Договором застави №50008951 від 16.09.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 1720, у зв'язку з чим покупець (новий власник) мав можливість бути обізнаним про наявність обмежень у вчиненні правочинів стосовно спірного автомобіля, тому фактично відбулась заміна заставодавця ОСОБА_4 на нового - ОСОБА_2. У звязку з чим підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції в оскарженому рішенні прийшов до не вірного висновку про відсутність підстав для визнання договорів нікчемними є помилковими та спростовується наявними у справі доказами.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин).

Виходячи з того, що кредитний договір та додатковий кредит містить власноручний підпис відповідача ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що при укладанні вказаних договорів сторонами була досягнута згода щодо усіх істотних умов, у звязку з чим відсутні підстави вважати окремі умови Кредитного договору такими, що суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та недійсними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків рішення суду першої інстанції

Висновки рішення суду першої інстанції відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді