У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за час шлюбу з ОСОБА_4 7 квітня 2009 року вони придбали автомобіль Jaguar Х-Туре, який було зареєстровано на ім'я відповідача. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2012 року шлюб між ними розірвано. При цьому зазначеним рішенням суду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинено з січня 2012 року. Згідно з розпискою від 19 липня 2012 року ОСОБА_4 продала автомобіль Jaguar Х-Туре ОСОБА_5 за 20 тис. доларів США. Отримані від продажу грошові кошти відповідач залишила собі, проте він відповідно до вимог ст. 60 СК України має право на половину суми отриманої від продажу спільного майна подружжя.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача на його користь 150 564 грн.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 150 564 грн та судовий збір у розмірі 1 506 грн 08 коп.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що спірний автомобіль, який було втрачено внаслідок дій ОСОБА_4, є спільним майном подружжя, тому позивач має право на отримання грошових коштів у розмірі 1/2 частини ринкової вартості цього майна.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові ОСОБА_3, виходив із того, що судовим рішенням від 26 листопада 2014 року у справі про поділ майна подружжя, яке набрало чинності, встановлено, що спірний автомобіль відчужено сторонами за час шлюбу, тому немає підстав вважати, що ОСОБА_4 без згоди позивача продала автомобіль і розпорядилась грошовими коштами від його продажу на власний розсуд, а не на потреби сім'ї.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішенняапеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2006 року до 24 грудня 2012 року. 7 квітня 2009 року подружжя придбало за спільні грошові кошти автомобіль Jaguar Х-Туре, державний номерний знак НОМЕР_1, який було зареєстровано на ім'я відповідача. Згідно з розпискою від 19 липня 2012 року ОСОБА_4 продала автомобіль Jaguar Х-Туре, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_5 по генеральній довіреності за 20 тис. доларів США. 11 вересня 2012 року вказаний автомобіль знято з обліку в УДАІ ГУ МВС України в Харківській області, а 12 вересня 2012 року автомобіль зареєстровано за ОСОБА_5

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2012 року встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинені з січня 2012 року, з указаного часу спільне господарство вони не ведуть.

Крім того, під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4 про поділ майна подружжя предметом дослідження була довіреність від 19 липня 2012 року, видана ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5, якій надано належну правову оцінку та зазначено, що позивачкою не надано доказів на підтвердження її доводів щодо видачі довіреності внаслідок застосування до неї насильства.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, апеляційний суд зазначених вимог закону не врахував, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, доводів сторін не перевірив, не дав їм належної правової оцінки, також не перевірив чи проживали сторони разом і чи вели спільне господарство на час отримання ОСОБА_4 грошових коштів від продажу автомобіля, не встановив наявність згоди позивача на продаж автомобіля, який було відчужено в період шлюбу та дійшов передчасного висновку про відмову в позові.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого рішення з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнитичастково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик