Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області, про захист прав споживача та відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом та, з урахуванням його уточнень, просила стягнути з фізичної

особи-підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.) на її користь

7 550 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків та 20 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 15 липня 2015 року вона здала до хімчистки «НОМЕР_1», власником якої є ФОП

ОСОБА_5, весільну сукню для проведення її чистки. Приймальник чистки оглянула сукню, письмово зафіксувала наявність на ній плям і забруднень та прийняла сукню для проведення чистки. За послуги чистки, вона сплатила 350 грн. При цьому її не було попереджено про можливе псування сукні після чистки.

21 липня 2015 року вона прийшла за своєю сукнею, однак відмовилась її забирати, адже сукню було остаточно зіпсовано, а саме з сукні були відпороті всі прикраси, на місці їх кріплення залишилися дірки, крім того з сукні було повністю стерте бархатне покриття.

На усні претензії про відшкодування вартості зіпсованої сукні у розмірі

7 200 грн, а також сплачених нею послуг чистки у розмірі 350 грн, працівниками хімчистки було відмовлено.

Зазначала, що відповідачем було зіпсовано річ яку не можна замінити, весільна сукня має для неї як матеріальну так і не матеріальну цінність. При цьому її неодноразові звернення до відповідача з метою вирішити питання компенсації залишились без відповіді, що через стан вагітності призвело до погіршення її здоров'я.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від

20 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 9 550 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 24 травня

2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від

20 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 24 травня

2016 року, залишити в силі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 квітня 2016 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що недоліки весільної сукні, яка була здана до хімчистки, виникли не з вини позивача, при цьому відповідачем не було надано замовникові повну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, можливі наслідки хімчистки, у зв'язку із чим сукня втратила товарний вид та стала непридатною до використання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що маркувальна стрічка на весільній сукні, яка була здана для проведення хімічної чистки, містила неправильні відомості щодо матеріалу з якого вона виготовлена, а також умов його оброблення, а тому відповідач не гарантував якість виконання замовлення по проведенню хімчистки.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 липня 2015 року ОСОБА_4 здала до хімчистки «НОМЕР_1», що належить ФОП ОСОБА_5, для проведення чистки весільну білу сукню. Приймальник чистки зафіксувала, що на сукні були наявні розові та жовті плями, а на подолі спідниці - забруднення. Вартість послуг по чистці була визначена в розмірі 350 грн, які були оплачені ОСОБА_4 відповідно до квитанції

№ 120. Вартість зносу сукні була зазначена в квитанції та становила 50 %.

Зворотна сторінка квитанції № 120 від 15 липня 2015 року, яка була видана ОСОБА_4 на підтвердження укладення між сторонами договору про надання послуг з хімічної чистки, містила умови виконання робіт по хімічній чистці та пранню, за п. 2 яких речі, на яких відсутня або невірна фабрична бирка, а також які мають застарілі, попередньо оброблені чимось плями чи забруднення, що можуть змінити структуру тканини, її колір приймаються без гарантії якості виконання замовлення.

Згідно з висновком експертного дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них № 2784, складеним експертом Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса 17 березня 2016 року, всі тканини, які використовувалися для виготовлення весільної сукні (наданої на дослідження) складаються тільки з хімічних волокон; волокна бавовни в тканинах сукні відсутні. При цьому маркувальна стрічка весільної сукні містила інформацію про матеріал з якої виготовлена сукня - 100 % бавовни та символи, які позначують умови оброблення матеріалу, з якого виготовлено виріб, що відповідають бавовні.

Враховуючи, що погіршення якості матеріалу, з якого виготовлена весільна сукня, відбулось внаслідок застосування до неї умов оброблення бавовни, зазначених на маркувальній стрічці сукні та які не відповідали дійсності, правильним є висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4 у касаційній скарзі були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М.Коротун