Провадження №2-о/521/308/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту смерті особи на території України, заінтересована особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту смерті особи на території України, заінтересована особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 05 березня 2005 року в Луганській області, Словяносербського району, місто Зимогіря. Встановлення юридичного факту необхідне заявниці для дозволу на виїзд на постійне місце мешкання в Молдову. В обґрунтування своєї заяви заявниця посилається на те, що вона, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, яка померла 05.03.2005 року в Луганській області, Словяносербського району, місто Зимогіря від онкологічного захворювання. Свідоцтво про смерть видане у 2005 році було загублене. Єдиним документом, що підтверджує факт смерті матері заявниці є Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 6877883 виданий 13.10.2006 року Словяносербською державною нотаріальною конторою. Батьком заявниці ОСОБА_3 до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був наданий дублікат свідоцтва про смерть виданий в Луганській області для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2. Однак у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 батьку заявниці було відмовлено у звязку з тим, що державні органи на території України не визнають документів представлених «Державними органами» ЛНР та рекомендовано звернутись до суду.

Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

Представник заінтересованої особи - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народилась 12 квітня 1975 року у місті Ворошиловград, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 455184. В графі батьки вказані: «Батько»: ОСОБА_3, «Мати»: ОСОБА_2.

05 березня 2005 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла, про що складений відповідний запис № 42, місце смерті: Україна, Луганська область, Словяносербський район, місто Зимогіря, що підтверджується дублікатом свідоцтва про смерть серії І-ВВ №000538

Судом встановлено, що листом Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11 липня 2016 року №4027/12-113, ОСОБА_3 було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 05.03.2005 року, оскільки не надано на адресу відділу жодного з вище перелічених документів п.1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮ України 18.10.2000 за №52/5 (у редакції наказу МУЮ 24.12.2010 року №3307/5) підстав для державної реєстрації смерті, а лише предявлено повторне свідоцтво про смерть серії №000538 від 09.02.2016 року, яке видане Відділом записів актів цивільного стану Словяносербського районного управління юстиції Міністерства Луганської Народної Республіки (ЛНР), та яке згідно чинного законодавства України вважається недійсним, оскільки територія Луганської області окупована та не є підконтрольною Україні.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № від 11.11.2014 року, постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3 і перемістилася з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.

Пунктом а статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.2 ст.257-1ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 05 березня 2005 року в Луганській області, Словяносербського району, місто Зимогіря.

Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті.

Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 234, 256 , 257-1, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту смерті особи на території України, заінтересована особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 05 березня 2005 року в Луганській області, Словяносербського району, місто Зимогіря.

Вказане рішення є підставою для Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області державної реєстрації смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 05 березня 2005 року в Луганській області, Словяносербського району, місто Зимогіря та видачі свідоцтва про смерть.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: