Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/269/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 34 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Осички», третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року,

встановила:

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Осички» (далі СТОВ «Осички») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП), відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки безпідставно залишив без уваги, що факт заподіяння шкоди, зіткнення транспортних засобів встановлено у судовому засіданні і цей факт не заперечувався ні відповідачем, ні третьою особою. Також, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідь райвідділу міліції щодо суттєвих обставин ДТП є належним, в силу ст. 57, 64 ЦПК України, доказом, проте суд не дав йому оцінки. Крім того, вважає, що перебування його автомобіля на території СТОВ «Осички» є правомірним, оскільки будь-які заборонені знаки при в'їзді на цю територію відсутні.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4, 14 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, які підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі довіреності (в порядку передовіри), виданої ОСОБА_3, має право представляти інтереси при експлуатації та продажу належного ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2, виданого МРЕВ-5 ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві 10.08.2004 року, автомобіля марки HYNDAI, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 11).

Згідно акту про надання послуг від 23.10.2015 року вартість виконаних робіт по ремонту даного автомобіля становить 3140 грн. (а.с. 7).

ОСОБА_2 з 01.05.2005 року працює трактористом в СТОВ «Осички» (а.с. 8). У лютому місяці 20015 року на тракторі МТЗ-82, належному даному товариству, виконував визначені обліковим листом тракториста-машиніста роботи (а.с. 9).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що 28.02.2015 року, близько 09:00 години ОСОБА_2, керуючи трактором МТЗ-82, належним СТОВ «Осички» та перебуваючи з останнім у трудових відносинах, порушив правила дорожнього руху та скоїв наїзд на його автомобіль HYNDAI, державний номер НОМЕР_1, пошкодивши останній, чим завдав матеріальної шкоди на суму 3603 грн., (вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 3140,00 грн. згідно заказу-наряду на виконані роботи, вартість палива для доставки автомобіля до місця ремонту - 463,00 грн.). На місце дорожньо-транспортної пригоди працівники ДАІ не викликались, оскільки ОСОБА_2 пообіцяв добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, проте в подальшому відмовився від цього. Враховуючи, що СТОВ «Осички» є власником трактора МТЗ-82, то вважає, що саме це підприємство має відшкодовувати завдану його майну шкоду.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на відсутність належних та допустимих доказів того, що діями відповідача заподіяна шкода майну позивача.

Такий висновок суду є правильним, відповідає матеріалам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, узгоджується із дослідженими судом доказами, які не містять належних та допустимих доказів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом неправомірно не взято до уваги, як належний доказ, лист райвідділу міліції від 30.09.2015 року (а.с. 6), є безпідставними, оскільки останній не містить посилань на відповідні документи, які підтверджують вину ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, завдання шкоди майну позивача, характер механічних пошкоджень автомобіля, їх локалізацію. Крім того, позивач в суді апеляційної інстанції підтвердив, що працівники ДАІ після ДТП не викликались, огляд автомобіля ними не проводився.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на те, що факт заподіяння шкоди та зіткнення транспортних засобів встановлено у судовому засіданні і цей факт не заперечувався ні відповідачем, ні третьою особою, на правильність рішення не впливає, оскільки позивачем не доведений ступінь вини кожного з учасників ДТП (враховуючи, що ДТП сталася за участі взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки) та розмір завданої шкоди.

Наявний у матеріалах акт виконаних робіт від 23.10.2015 року не може бути доказом про розмір шкоди, оскільки ОСОБА_1 не довів суду, що саме такі механічні пошкодження були завдані автомобілю під час ДТП та за вини ОСОБА_2

Доводи позивача про те, що перебування його автомобіля на території СТОВ «Осички» є правомірним, оскільки будь-які заборонені знаки при в'їзді на цю територію відсутні, на правильність висновків суду також не впливає.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: