Номер провадження: 22-ц/785/2778/16
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Суворовський відділ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області про стягнення аліментів на утримання дитини, надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, треті особи - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР, Суворовський відділ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області про стягнення аліментів на утримання дитини, надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька посилаючись на те, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.08.2002 р., по 20.03.2014 р.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

Після розірвання шлюбу, відповідач, який є батьком дитини, не надає добровільно допомоги на утримання сина, таким чином, просила стягнути аліменти в розмірі 1500,00 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття, оскільки вона самостійно не має можливості надати дитині необхідне і достатнє утримання, яка є інвалідом дитинства, хворою на ДЦП.

Крім того, ОСОБА_2, просила суд надати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1., без згоди та супроводу батька, без обмеження у часі та кількості виїздів, також дати їй дозвіл на оформлення проїзних документів неповнолітнього сина, посилаючись на те, що неповнолітній ОСОБА_4, постійно проживає з нею. З метою належного лікування свого сина, їй необхідно виїжджати до Російської Федерації. Також зазначила, що оскільки відповідач не надає дозволу добровільно, постійні звернення до суду щодо надання дозволу на кожний окремий виїзд пов'язані із розглядом справ в суді, що може призвести до зриву запланованого заздалегідь виїзду, а отже вона не має можливості отримати згоду на виїзд дитини за межі України саме в потрібний час. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., щомісяця, починаючи з 26 жовтня 2015 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн..

В частині стягнення аліментів на дитину допущено негайне виконання рішення суду згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, у межах суми платежу за один місяць.

В частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_5 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року в частині відмови у наданні дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та ухвалити нове рішення, яким в цій частині позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.08.2002 р., по 20.03.2014 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджено свідоцтвом про народження. Після розірвання шлюбу батько дитини допомоги на утримання сина не надає. Також встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства, хворим на ДЦП (дитячий церебральний параліч).

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, що приймають участь у справі не підлягають доказуванню.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем не встановлено (ст. 174 ЦПК України).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров'я дитини, матеріальне становище платника, стан його здоров'я, стягувача аліментів, відсутність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, суд правильно вважав, що вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн., підлягають задоволенню.

В частині вимог позивачки про надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька, суд обгрунтовано вважав, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. ст.1, 3 ,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

За правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 в редакції Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724 (п.п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред'явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Тобто, при постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та посиланні на Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» суду слід зазначати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням місця перебування, а також його початку й закінчення. Відтак, вимоги ОСОБА_2,, про надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька, без зазначення конкретного строку, конкретної держави, не передбачені законодавством України.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині обмеження вимог позивача на отримання в судовому порядку дозволу відповідача на виїзд дитини без обмежень два рази на рік за межі України на лікування до Російської Федерації та до інших країн Шенгенської угоди без врахування позитивного висновку органу опіки та піклування є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко