Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1607/15-ц

30 березня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: Безбородько В.А.

секретаря: Дмитрук С.І.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Причиною звернення до суду послужило те, що 4.06.2015 року ОСОБА_4 шляхом використання електронної пошти Агенства нерухомості «Юліан» , через мережу Інтернет надіслала на електронні поштові адреси агентств нерухомості м. Івано-Франківська електронного листа із недостовірною інформацією, яка принижує людську честь та гідність його і підриває ділову репутацію.

У своєму листі, який було направлено на адреси: Авеню АН < >, торите АН <>. Акрополь АН <>, Акрополь АН <agent > , Аксіома АН <ап > , Аксіома АН Ігор <> та інші відповідач зазначила наступне: «Увага! Увага! Увага! Інформація для всіх ріелторів! Забудівельник ОСОБА_3 та по сумісництву директор АН Юліан (вул.. Шопена7) не розраховується з ріелторами за виконану роботу! Та обманює покупців! Будьте уважні, якщо надумаєте з ним співпрацювати!!!? Що він будує? Будинок по вул.. Василя Стуса 9навпроти Ярковиці), який в даний час будує 3-ій поверх і грошей на подальшу будову немає, знаходиться на етапі «заморозки» будови!!! Та побудований будинок на Українській дивізії № 8. Будують йому підрядчики завжди інакші. На ОСОБА_5 будівництво проводить «Галкомбуд».

Крім того, у згаданому вище листі-зверненні відповідачем було вказано відправника Агенство Нерухомості «Юліан», контактні телефони та ім»я відправника «Альона».

За змістом вказане звернення містить неправдиві відомості та факти, які у відношенні позивача взагалі не мали місця, а саме позивач не є директором агентства нерухомості «Юліан» і будь яких трудових чи цивільно-правових відносин з рієлторами, у тому числі з відповідачем немає, ОСОБА_4 перебуває у цивільно-правових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_6, ОСОБА_3 не надавав відповідачу жодної інформації про здійснення будівництва об»єктів нерухомості та ведення ним підприємницької діяльності.

Позивач просив суд визнати недостовірною інформацію відносно нього, поширену ОСОБА_4 у електронному листі зверненні від 04.06.2015 року, яка була надіслана на електронні поштові адреси агентств нерухомості, які зазначені у позовній заяві та зобов`язати відповідача спростувати вищенаведену інформацію, шляхом скерування листа на електронні адреси: Авеню АН < >, торите АН <>. Акрополь АН <>, Акрополь АН <agent > , Аксіома АН <ап > , Аксіома АН Ігор <> та інші, стягнути з відповідача 50000 гривень моральної шкоди і судові витрати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задоволити. Позивач також пояснив, що ОСОБА_4 працювала ріелтором у ОСОБА_7 в агентстві працювала вона одна. Між ним та відповідачем склались неприязні відносини, із-за оплати праці, вона погрожувала йому, що опозорить його.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_4 не поширювала інформацію в інтернеті відносно ОСОБА_3, вона не є належним відповідачем по справі, тому що повідомлення підписано «агентство нерухомості «Юліан». Відповідач тільки здійснювала розповсюдження рекламних листівок, у неї не було доступу до скриньок «Юліан». «Альона» міг написати будь-хто.

Просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі виходячи з наступного.

У відповідності з ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Саттею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про інформацію», реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 р. за № 1 зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 4 ст. 277 ЦК України).

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7 ст. 277 ЦК України).

Даючи юридичну оцінку поясненням, доказам наявним у матеріалах справи, суд прийшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що електронний лист направлений на адреси: Авеню АН < >, торите АН <>. Акрополь АН <>, Акрополь АН <agent > , Аксіома АН <ап > , Аксіома АН Ігор <> та інші з інформацією : «Увага! Увага! Увага! Інформація для всіх ріелторів! Забудівельник ОСОБА_3 та по сумісництву директор АН Юліан (вул.. Шопена7) не розраховується з ріелторами за виконану роботу! Та обманює покупців! Будьте уважні, якщо надумаєте з ним співпрацювати!!!? Що він будує? Будинок по вул.. Василя Стуса (навпроти Ярковиці), який в даний час будує 3-ій поверх і грошей на подальшу будову немає, знаходиться на етапі «заморозки» будови!!! Та побудований будинок на Українській дивізії № 8. Будують йому підрядчики завжди інакші. На ОСОБА_5 будівництво проводить «Галкомбуд». Вказано відправника Агенство Нерухомості «Юліан», контактні телефони та ім»я відправника «Альона».

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

В суді не знайшли свого об»єктивного підтвердження твердження позивача про вчинення неправомірних дій відносно нього відповідачем, оскільки належних доказів на підтвердження зазначеної обставини позивачем суду не надано.

Пояснення позивача свідчать лише про наявність конфліктних відносин між сторонами, проте не підтверджується факт вчинення неправомірних дій та заподіяння моральної шкоди саме відповідачем.

З пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається тільки, що ОСОБА_4 працювала в агентстві нерухомості «Юліан», а чи відправляла остання вищенаведену інформацію їй невідомо.

Рішення суду не може ґрунтуватись на сумнівах, позивачем не надано суду незаперечних доказів, що дії вчинені саме ОСОБА_4, а не з втручання інших осіб, які мали доступ до електронної скриньки агентства нерухомості «Юліан». Також невідомо з якої саме електронної адреси надіслана інформація.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Даючи юридичну оцінку доказам, враховуючи те, що відсутні докази, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди відповідачем, а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що позов до задоволення не підлягає, тому що не встановлено, щолист, який було направлено на адреси: Авеню АН < >, торите АН <>. Акрополь АН <>, Акрополь АН <agent > , Аксіома АН <ап > , Аксіома АН Ігор <> та інші відправлено саме ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.32,34,68 Конституції України; ст. ст.10,11, 57,60, 88,179,208, 209, 212 - 215,218,223,294 ЦПК України; ст.ст.23,94,277,297,299 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Постановою Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про інформацію», суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Безбородько В.А.

Повний текст рішення виготовлено 04.04.2016 року