Справа № 469/1345/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Тавлуя В.В.

за участі

секретаря судового засідання - Рогозевич С. О.

представника заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - Манько О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Березанка цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Березанський РС УДМС України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_3 04.11.2016 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, мотивуючи тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в республіці Туркменістан. З червня 1990 року він переїхав на територію Української РСР та проживав спочатку в м.Одеса, а потім переїхав до с.Коблеве Березанського району Миколаївської області. З 1990 року по 24.08.1991 року включно, він постійно проживав на території УРСР.

Посилаючись на викладене, та зазначивши, що встановлення факту його постійного проживання на території України йому необхідно для отримання громадянства України, заявник просить встановити факт його постійного проживання на території України з червня 1990 року по 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи Березанського РС УДМС України в Миколаївській області Манько О.С. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, вважаючи, що заявником не доведено факт його постійного проживання на території України з червня 1990 року по 24 серпня 1991 року.

Заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, показання свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Аккурган Аккурганського району Ташкентської області Узбецької РСР, що підтверджується копією Свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_1, виданого с/р Дружба відділом ЗАГС Аккурганського району 06.02.1984 року (а.с.5) та копією паспорту громадянина Туркменістану НОМЕР_2, виданого 30.09.2016 року (а.с.7).

Довідкою Коблівської сільської ради Березанського району №1447 від 14.12.2016 року (а.с.38) та актом про проживання, складеним Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області 14.12.2016 року (а.с.39), підтверджується, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, влітку 1991 року без реєстрації місця проживання.

З довідки садівничого товариства «Лазурь» №11 від 28.11.2016 року (а.с.40) вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно зі своєю родиною тимчасово проживав на території садового масиву «Тилигул-Кошари» Комінтернівського району Одеської області у 1991 році.

Факт постійного проживання заявника на території України у 1990-1991 роках підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили, що заявник ОСОБА_3 є товаришем їх доньки ОСОБА_8 і вони добре знають його з дитинства та його батьків. ОСОБА_3 з родиною проживав у с.Коблеве Березанського району. Свідок ОСОБА_7 є давнім знайомим батька заявника.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України, подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання громадянства України.

Приймаючи до уваги, що факт постійного проживання заявника на території України з червня 1990 року по 24 серпня 1991 року підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, суд доходить висновку, що заява є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа Березанський РС УДМС України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України з червня 1990 року по 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 грудня 2016 року.