Номер провадження: 22-ц/785/6334/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.

при секретарі Тер-Григорян Л.Г.

у відкритому судовому засіданні

розглянула апеляційну скаргу представника ОСОБА_2

на рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 04.07.2016р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім Сервіс»

про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

24.02.2016р. позивач ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеса до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім Сервіс» з позовом про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі наказу №7ок від 08.02.2016р. з ним було припинено трудовий договір та його було звільнено з посади заступника директора з основної діяльності і маркетингу ТОВ «Інтерім Сервіс» у звязку із втратою довіри на підставі п.2ст.41 КЗпП України. Копію вказаного наказу ним отримано 08.02.2016р.

Позивач вважає, що його звільнення проведено з порушенням вимог трудового законодавства.

В ході розгляду справи позивач 19.04.2016р. уточнив позовні вимоги, просив: скасувати наказ про його звільнення з посади заступника директора з основної діяльності та маркетингу, поновити його на вказаній посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.64,т1, а.с.228 т.3).

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що звільнення позивача було здійснено у відповідності з нормами діючого трудового законодавства, просив відмовити в позові.

Рішенням суду першої інстанції від 04.07.2016р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.231-236,т. 3).

В апеляційній скарзі апелянт, представник позивача ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що при розгляді справи судом першої інстанції були порушені вимоги матеріального та процесуального права.

В апеляційному суді представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги не визнав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами КЗпП України, розясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів».

При зверненні до суду позивач посилався на те, що він протягом тривалого часу працював в ТОВ «Інтерім Сервіс». На підставі наказу №7ок від 08.02.2016р. його звільнено з посади заступника директора з основної діяльності і маркетингу ТОВ «Інтерім Сервіс» у звязку із втратою довіри на підставі п.2ст.41 КЗпП України. Копію вказаного наказу ним отримано 08.02.2016р. (а.с.4,т1).

В обґрунтування свої доводів щодо незаконності звільнення, позивач та його представник посилалися на те, що з позивачем не може бути розірваний договір на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України оскільки він, з урахуванням посади, що обіймав, не обслуговував безпосередньо грошові, товарні цінності. Позивача звільнено на підставі ОСОБА_3 від 21.12.2015 року, між тим, в ОСОБА_3 не зафіксовано, на підставі яких документів встановлена недостача дизельного палива 0,224 т, бензину А-92 у кількості 18252 т, бензину А-95 у кількості 40159 т.

Пунктом 2 ст. 41 КЗпП України надається власникові чи уповноваженому ним органу право розірвати трудовий договір у разі вчинення працівником винних дій, що дають підставу для втрати до нього довіри з боку власника або уповноваженого ним органу. На цій підставі можуть бути звільнені з роботи лише особи, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності.

Товар у розумінні п.2 ст.41 КЗпП України це матеріальні цінності, що прийняті на зберігання, що зберігаються на складі, що відпускаються зі складу, торгового залу, іншого сховища.

ТОВ «Інтерім Сервіс», яке діє на підставі Статуту, здійснює господарську діяльність по прийому, транспортуванню, зберіганню, відпустки нафтопродуктів. В матеріалах справи є договори про надання ТОВ з 2010 року послуг з приймання, зберігання та відпустку нафтопродуктів з їх партнерами (копії договорів додані до справи т. 3).

На підставі Інвентаризаційного опису матеріальних цінностей від 21.12.2015р., який був підписаний складом комісії, в тому числі і позивачем ОСОБА_2, була встановлена недостача дизельного палива 0,224 т, бензину А-92 у кількості 18252 т, бензину А-95 у кількості 40159 т (а.с.8,т1), що й дало підставу для звільнення позивача на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України внаслідок втрати довіри.

Перевіряючи доводи позивача та його представника щодо незаконності звільнення, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_2 на підставі наказу №1/ок від 03.01.1998 року був переведений на посаду менеджера ТОВ «Інтерім Сервіс».

На підставі наказу від 30.04.2002 року № 5-ок позивач переведений на посаду заступника директора по виробництву та маркетингу.

На підставі наказу № 65-ок від 29.12.2012 року з 01.01.2012 року ОСОБА_2 з посади заступника директора по виробництву та маркетингу переведений на посаду заступника директора з основної діяльності та маркетингу (а.с.32,т1). Саме з цієї посади позивача ОСОБА_2 було звільнено з підстав втрати довіри.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_2 посилався на те, що посада, яку він обіймав внаслідок переведення (заступник директора з основної діяльності та маркетингу), не давала права адміністрації ТОВ його звільнити з вказаних підстав, з ним не було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, він не обслуговував безпосередньо матеріальні цінності.

Судом встановлено, що у пункті 2 наказу № 65-ок від 29.12.2012 року з 01.01.2012 року про переведення позивача на посаду заступника директора з основної діяльності та маркетингу зазначено, що істотні умови праці ОСОБА_2 (заробітна плата, робоче місце, робочий графік, посадові обовязки, повноваження та т.д.) залишаються попередніми.

Пунктом 3 Наказу № 65-ок зазначено, що посадові права та обовязки заступника директора з основної діяльності та маркетингу (остання посада позивача) повністю ідентичні посадовим правам та обовязкам заступника директора по виробництву та маркетингу (а.с.32,т1).

Вказані накази позивачем не оспорені і є чинними.

Все це дає підставу для висновку, що посадові права та обовязки ОСОБА_2, як заступника директора з основної діяльності та маркетингу, повністю співпадали (ідентичні) посадовим правам та обовязкам заступника директора по виробництву та маркетингу.

В матеріалах справи є посадова Інструкція заступника директора по виробництву та маркетингу, яка затверджена директором ТОВ «Інтерім Сервіс» ОСОБА_4 25.06.2012 року (а.с.30,т1).

Відповідно до Інструкції - заступник директора по виробництву та маркетингу є матеріально відповідальною особою у відношенні ввіреного йому майна.

Відповідно до частини 2 Посадової Інструкції, до функціональних обовязків заступника директора відноситься:

здійснення поточного контролю за роботою ТЗК-Аеропорт;

здійснення контролю за станом приміщень, обладнання, інвентарю на складі ПММ та забезпечення їх своєчасного ремонту;

здійснення контролю за виконанням розпоряджень директора підприємства; участь у прийнятті та відпуску нафтопродуктів;

участь у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей; забезпечення дотримання працівниками виробничої та трудової дисципліни, внесення пропозицій про накладення дисциплінарних стягнень на порушників;

здійснення контролю за належним виконанням робітниками посадових обовязків, правил внутрішнього трудового розпорядку;

здійснення пошуку клієнтів ТЗК-Аеропорт, ведення з ними переговорів з приводу встановлення взаємовигідного співробітництва.

Відповідно до п.2.9. заступник директора по виробництву та маркетингу, ТОВ «Інтерім Сервіс» повинен знати умови приймання, зберігання, відпуску, обліку нафтопродуктів.

Частиною 4 Посадової Інструкції передбачена відповідальність заступника директора, а саме:

заступник директора притягується до відповідальності за неналежне виконання або за невиконання свої посадових обовязків, передбачених цією посадовою Інструкцією в порядку, встановленому діючим адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України;

за завдання шкоди в порядку, встановленому діючим трудовим законодавством України.

З посадовою Інструкцією ОСОБА_2 ознайомлений, є його підпис (а.с.30,т1).

04 січня 2005 року між адміністрацією ТОВ «Інтерім Сервіс» в особі її директора ОСОБА_4 з одного боку та робітником ділянки ПММ-Одеський Аеропорт ОСОБА_2, що іменується далі «Робітник» з іншого боку, було укладено наступний договір:

1.Працівник, що займає посаду заступника директора по виробництву та маркетингу, безпосередньо повязану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, у звязку з викладеним зобовязується: а) бережливо відноситися до переданих йому на збереження чи для інших цілей матеріальних цінностей підприємства, вживати заходи для попередження шкоди; б) своєчасно повідомляти адміністрації підприємства про всі обставини, загрожуючи забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік, складати та надавати у встановленому законом порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та залишки ввірених йому матеріальних цінностей; г) приймати участь в інвентаризації матеріальних цінностей ввірених йому.

2.Згідно з частиною 3 Договору у випадку незабезпечення з вини Працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, завданої підприємству, установі, організації і її відшкодування проводиться у відповідності до діючого законодавства України.

3.Відповідно до частини 4 Договору робітник не несе матеріальну відповідальність, якщо шкода завдана не з його вини. Згідно з пунктом 5 Договору дія наступного Договору розповсюджується на весь час роботи з майном та іншими ввіреними робітнику матеріальними цінностями підприємства, установи, організації.

Договір підписано представником адміністрації ТОВ «Інтерім Сервіс» та позивачем ОСОБА_2 (а.с.31,т1).

Таким чином, проаналізувавши посадову Інструкцію ОСОБА_2 як заступника директора по виробництву та маркетингу, а після переведення як заступника директора з основної діяльності та маркетингу ТОВ «Інтерім Сервіс», суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до посадової інструкції та Договору про матеріальну відповідальність, позивач здійснював безпосередньо керівництво й контроль у прийнятті та відпуску нафтопродуктів; брав участь у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, відповідав за організацію ефективної системи їх обліку і звітності; вживав заходів для наведення порядку в зберіганні, обліку і видачі паливно-мастильних матеріалів, організовував та контролював зняття залишків пального у резервуарах, головував у комісії зі зняття залишків пального у резервуарах та ніс персональну відповідальність за ці дії.

Колегія з вказаним висновком місцевого суду погоджується.

З Інвентаризаційного опису матеріальних цінностей на 21 грудня 2015 року, комісія у складі голови: директора ОСОБА_4, заступника директора ОСОБА_2, старшого економіста ОСОБА_5, зливників налівників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, встановлено недостачу дизельного палива 0,224 т, бензину А-92 у розмірі 18,252 т, бензину А-95 у розмірі 40,159 т.

Перед початком проведення інвентаризації ОСОБА_2 дав підписку в тому, що всі документи, що відносяться до приходу та розходу цінностей ним здані до бухгалтерії, що ніяких неоподаткованих або списаних у розхід цінностей в нього немає, що підтверджується особистим підписом позивача ОСОБА_2В.(а.с.8,т1).

Проведенню інвентаризації та складанню Інвентаризаційного опису передували наступні обставини.

ТОВ «Інтерім Сервіс» здійснює господарську діяльність по прийому, транспортуванню, зберіганню, відпустки нафтопродуктів.

Щомісячно на підприємстві складаються: порівняльна відомість компаній-зберігачів, та порівняльна відомість ТОВ «Інтерім Сервіс» про залишки нафтопродуктів.

Як пояснював представник відповідача, станом на початок грудня 2015 року до бухгалтерії підприємства було надано відомості про результати інвентаризації складу станом на 01.12.2015 року по компаніям-зберігачам (клієнти підприємства) та безпосередньо підприємству. Відповідно до наданих звітів, фактична наявність нафтопродуктів відповідала бухгалтерським даним.

19 грудня 2015 року від самого ОСОБА_2 директору ТОВ ОСОБА_4 стало відомо про відсутність нафтопродуктів в кількості 60 тон, що і дало підставу для проведення інвентаризації 21 грудня 2015 року.

В матеріалах справи є копія пояснення ОСОБА_5 від 21.12.2015 року, в якій зазначено, що вона як старший економіст неодноразово звертала увагу ОСОБА_2 про те, щоби він надав керівництву інформацію про недостачу нафтопродуктів, на що він відповідав, що всі питання вирішить самостійно (а.с.36-38,т1).

На а.с.39-40,т1 є також копія пояснення ОСОБА_2 на імя директора ТОВ від 21.12.2015 року, яке підтверджує, що ОСОБА_2 знав про недостачу нафтопродуктів, за його поясненнями «нафтопродукти то зявлялися, то пропадали». Між тим, до часу проведення інвентаризації нафтопродуктів 21.12.2015 року від позивача на імя керівництва ТОВ не надходило чіткої інформації про відсутність нафтопродуктів у кількості 60 тон.

Позивач посилався на те, що Інвентаризаційний опис від 21.12.2015 року є неналежним доказом (документом) недостачі нафтопродуктів відповідно до вимог наказу Мінпаливенерго України, Мінтрансзвязку України, Мінекономіки України.

Інвентаризаційний опис від 21.12.2015 року було складено за формою, встановленою Постановою Державного комітету СРСР з статистики №241 від 28.12.1989р. «Про затвердження форм первинної облікової документації для підприємств та організацій». Відповідно до ОСОБА_6 Державного комітету статистики України від 30.01.2003 року №03-04-05/18 для оформлення результатів інвентаризації цінностей та бланків документів суворої звітності підприємства можуть застосовувати форми первинної облікової документації, затвердженої Постановою Державного комітету СРСР з статистики №241 від 28.12.1989р.

Таким чином Інвентаризаційний опис від 21.12.2015 року про недостачу нафтопродуктів, в якому міститься підпис самого ОСОБА_2, був складений за належною формою.

29 грудня 2015 року, тобто вже після проведеної інвентаризації, за ініціативою заступника директора ОСОБА_2 для розгляду питань, повязаних недостачею нафтопродуктів на складі ПММ, що встановлена інвентаризацією від 21.12.2015 року, були зібрані збори матеріально-відповідальних працівників складу ПММ ТОВ «Інтерім Сервіс». Як вбачається з протоколу №4 зборів вказаних працівників, слухали ОСОБА_2, який підтвердив, що на складі ПММ по результатах інвентаризації, проведеної 21.12.2015 року, була встановлена недостача нафтопродуктів у наступній кількості: дизельне пальне 0,224 т, бензин А-92 18,252 т, бензин А-95 40,159 т.

Як вбачається з протоколу № 25 загальних зборів учасників ТОВ «Інтерім Сервіс» від 30 грудня 2015 року, на порядок денний винесено два питання: 1. Про недостачу паливно-мастильних матеріалів на складу ПММ; 2. Про призначення уповноваженої особи. Голова зборів ОСОБА_9 повідомила, що за результатами інвентаризації, яка була проведена 21.12.2015 року, було виявлено недостачу нафтопродуктів, розмір якої значно перевищує норми природних втрат при прийманні,зберіганні та видачі нафтопродуктів, а саме: бензин А-92 18,252 т; бензин А-95 40,159 т. Від усіх працівників складу ПММ були відібрані пояснення з приводу причин виникнення нестачі. Працівники складу ПММ до проведення інвентаризації знали про нестачу нафтопродуктів. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 надали до бухгалтерії підприємства недостовірні дані щодо фактичної кількості нафтопродуктів на складі ПММ станом на 01 грудня 2016 року (фактичні залишки згідно наданої ними інформації відповідали бухгалтерським). Недостовірні дані подавалися і в попередніх місяцях. ОСОБА_9 запропонувала здійснити комплексну детальну перевірку всіх первинних документів з метою встановлення причин виникнення нестачі. Вирішили: для перевірки фактів, викладених у поясненнях ОСОБА_2, здійснити комплексну перевірку всієї первинної документації з приймання, зберігання та видачі нафтопродуктів на складі ПММ з метою встановлення причин виникнення нестачі (помилок у первинних документах, помилок у веденні товарного обліку, винних дій посадових осіб). Для проведення перевірки залучити всіх фахівців підприємства. Слухали: ОСОБА_4, яка запропонувала призначити уповноваженою особою для ведення переговорів від імені підприємства з потенційними клієнтами, у тому числі за кордоном, генерального директора ОСОБА_10 ОСОБА_4 (директор) також запропонувала уповноважити генерального директора ОСОБА_10 здійснювати приймання та звільнення працівників підприємства, для чого надати йому право підписувати накази про прийняття на роботу, про переведення, про заохочення, про накладення стягнення, про надання відпусток, про звільнення, здійснювати відповідні записи у трудових книжках працівників, засвідчувати достовірність копій документів. Вирішили: призначити уповноваженою особою для ведення переговорів від імені підприємства з потенційними клієнтами, у тому числі за кордоном, генерального директора ОСОБА_10 Уповноважити генерального директора ОСОБА_10 здійснювати приймання та звільнення працівників підприємства, для чого надати йому право підписувати накази про прийняття на роботу, про переведення, про заохочення, про накладення стягнення, про надання відпусток, про звільнення, здійснювати відповідні записи у трудових книжках працівників, засвідчувати достовірність копій документів.

31 грудня 2015 року також було проведено збори працівників ТОВ «Інтерім Сервіс», де розглядалися питання відшкодування шкоди, завданої підприємству за фактом нестачі матеріальних цінностей бензину А-92 18,252 т, бензину А-95 40,159 т.

За наслідками проведення загальних зборів постановили:

рекомендувати керівництву підприємства: 1. Оголосити догану заступнику директора ОСОБА_2 та ст. економісту ОСОБА_5 за порушення трудової дисципліни та в січні зняти з них доплати;

звернутися до правоохоронних органів з питань виявлення винних осіб та відшкодування шкоди, завданої підприємству (а.с.28-29,т1).

Наказом № 42-к від 23 грудня 2015 року ОСОБА_2 заступнику директора по виробництву та маркетингу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: за надання недостовірних даних про фактичні залишки нафтопродуктів (а.с.33,т1).

Наказом за № 44 від 04 січня 2016 року ОСОБА_2 заступнику директора по виробництву та маркетингу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: за порушення строків зберігання пропусків на вивіз автомобільним транспортом товарно-матеріальних цінностей зі складу ПММ (а.с.34,т1).

В ході розгляду справи встановлено і це зафіксовано в судовому рішенні, що вказані вище накази про оголошення доган оскаржуються позивачем в іншому судовому процесі.

В ході розгляду справи представник позивача посилався на те, що в порушення вимог трудового законодавства, адміністрація ТОВ застосувала до позивача одночасно два стягнення: догану та звільнення.

Колегія з вказаним доводом не погоджується, враховуючи підстави оголошення доган позивачу: за надання недостовірних даних про фактичні залишки нафтопродуктів (а.с.33,т1), за порушення строків зберігання пропусків на вивіз автомобільним транспортом товарно-матеріальних цінностей зі складу ПММ (а.с.34,т1).

Крім того, звільнення у звязку з втратою довіри не є дисциплінарним стягненням.

Судом першої інстанції були допитані свідки:

ОСОБА_5, старший економіст, яка пояснювала, що за службовими обовязками, її робота була повязана із роботою ОСОБА_2, який був головним на складі паливно-мастильних матеріалів. Про недостачу палива знала, тому що за результатами замірів заповнювала інвентаризаційні відомості.

Неодноразово пропонувала ОСОБА_2 довести до адміністрації ТОВ інформацію про нестачу на складі, ОСОБА_2 її запевнив, що всі питання на базі він вирішує сам. Також свідок пояснювала, що порівнювала первинні документи на товар з залишками нафтопродуктів, що зберігаються у резервуарах і бачила невідповідність. З цих причин просила ОСОБА_2 перевірити технічний стан резервуарного парку та посилити контроль за відпуском нафтопродуктів.

На запитання представника відповідача свідок пояснила, що знала про машини «чорного списку», які при завантаженні перебирали пальне, про що неодноразово нагадувалося ОСОБА_2, між тим, останній віддавав розпорядження на завантаження таких машин, для того, щоб перевірити скільки ці машини перебирають.

На запитання представника позивача свідок ОСОБА_5 пояснювала, що внаслідок інвентаризації 21 грудня 2015 року виявлено нестачу нафтопродуктів у загальному розмірі приблизно 60 т.

Свідок ОСОБА_10, генеральний директор ТОВ з 03 січня 1998 року, пояснював, що у грудні 2015 року директор ОСОБА_4 повідомила його про те, що на складі ПММ ТОВ виявлено нестачу нафтопродуктів на 60 т.

ОСОБА_4 особисто за участю інших працівників перевірила всі первинні документи, що збереглися на складі, порівняла з фактичними залишками, які відображалися в журналі передачі змін та встановила, що працівники ТОВ, а саме ОСОБА_2 заступник директора, економіст ОСОБА_5, коли щомісячно складали порівняльну відомість по залишках нафтопродуктів, відображали в ній недостовірні відомості щодо фактичних залишків.

Вказане встановлено в ході перевірки, у звязку з чим були зібрані загальні збори. За наслідками проведення загальних зборів 30.12.2015 року його уповноважили підписувати накази в тому числі про звільнення та накладення адміністративних стягнень.

Свідок ОСОБА_9, заступник директора ТОВ, пояснювала, що коли була встановлена нестача палива на складі ПММ ТОВ комісією, яку очолювала директор ОСОБА_4, перевірялися всі первинні документи та журнали, що відображають залишки нафтопродуктів у цистернах.

Вона входила до складу комісії, приймала участь у проведенні перевірки. Перевірка мала мету визначити причину нестачі, визначити причину не вдалося, позивач ОСОБА_2 в ході проведення перевірки не заперечував, що нестача має місце, не заперечував її розмір. Зясовані в ході перевірки обставини стали причиною для прийняття рішення адміністрацією ТОВ щодо звільнення ОСОБА_2 у звязку з втратою довіри. За висновком комісії ОСОБА_2 не міг не знати про нестачу, щомісячно підписуючи порівняльні відомості, які не відображали інформацію про нестачу.

Свідок ОСОБА_4, директор ТОВ «Інтерім Сервіс», пояснювала, що за своїми посадовими обовязками, ОСОБА_2, як заступник директора по виробництву та маркетингу, після переведення як заступник директора з основної діяльності та маркетингу, був матеріально відповідальний за товарно-матеріальні цінності, які зберігалися на складі ПММ Товариства.

З січня 2013 року ОСОБА_2 (час переведення на посаду заступника директора з основної діяльності та маркетингу) повністю відповідав перед керівництвом ТОВ за склад ПММ. Внаслідок тривалої роботи ОСОБА_2 в ТОВ до нього відносилися також з довірою зі сторони адміністрації.

В середені грудня 2015 року їй зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що на складі ПММ не вистачає приблизно 60 тон бензину, який належить ПП «АМІК Україна», та знаходилося на зберіганні на складі. Власник палива бажає отримати свій товар, але товар (паливо) відсутнє. Ситуація була критичною, але вирішена, щоб не пошкодити репутації ТОВ. Для зясування всіх обставин причини виникнення нестачі палива, було прийнято рішення про проведення інвентаризації. ОСОБА_2 також був залучений до цього процесу, з ОСОБА_7 погодився, його підписав.

Свідок ОСОБА_4 також пояснювала, що за наслідками проведення інвентаризації, вона як директор, прийняла рішення встановити причину нестачі.

Спочатку відібрала від усіх працівників складу пояснення, в тому числі і від позивача. В подальшому стали перевіряти первинні документи на товарно-матеріальні цінності за період з 2013 по 2015 роки. В ході перевірки зясувалося, що деякі документи не збереглися, а саме перепустки на вивіз пального, хоча терміни їх зберігання три роки. Нею перевірялися товарно-транспортні накладні на паливо за вказаний період, журнали передачі змін операторами, в яких відображені залишки нафтопродуктів. Були складені порівняльні дані по залишкам нафтопродуктів на складі ПММ ТОВ станом на кожний місяць, починаючи з 2013 року. За наслідками перевірки було встановлено, що відомості в документах, складених комісією під її головування, відрізняються від відомостей, викладених у порівняльних відомостях, складених та підписаних ОСОБА_2 як головою комісії за той же самий період, з врахуванням тих же саме товарно-транспортних накладних та журналів з відображенням залишків пального. Також нею було зроблено висновок, що ОСОБА_2, як її заступник, приховував дані, що у дійсності на складі має місце недостача пального їх клієнтів, і це на протязі тривалого часу. Пояснити причини нестачі палива ОСОБА_2 не зміг. Свідок ОСОБА_4 в своїх поясненнях, як директор ТОВ, надала висновок, що за результатами перевірки були встановлені обставини які дають підставу для втрати довіри до ОСОБА_2, тому його було звільно на підставі п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, а також в апеляційному суді представник позивача посилався на те, що позивач за своїм статусом, обовязками, що покладені на нього, не є особою, яка обслуговувала матеріальні цінності.

Суд першої інстанції перевіряв ці обставини і посилався на наступне.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.1992 року, звільнення з підстав втрати довіри (п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Аналогічна позиція викладена в п.35 «Правові позиці Верховного Суду Україниї», у звязку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році» від 01.12.1997 року.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-104 цс14, викладена Правова позиція, згідно з якою при розгляді справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України, суду крім іншого необхідно зясувати: чи становить виконання операцій, що повязані з безпосереднім обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обовязків позивача, чи носить виконання ним указаних дій відповідний,, підзвітний характер з наявності обліку, контролю та рухом і зберіганням цінностей.

Згідно законодавства, що регулює правовідносини між працівником та власником або уповноваженим ним органом, працівник набуває статусу особи, що безпосередньо обслуговує грошові та товарні цінності тільки після отримання нею особисто матеріальних цінностей під звіт. Згідно абзацу першого п.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпусту та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзвязку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, визначено, що акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП є підставою для оприбуткування нафти і нафтопродуктів у складському обліку та відображення на відповідних рахунках бухгалтерського обліку в підзвіт матеріально відповідальних осіб. На підставі абзацу четвертого п.5.2.7 Інструкції закріплено, що уся кількість нафти або нафтопродуктів, що надійшла на підприємство в залізничних цистернах, зазначається в журналі обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6- НП. Записи в журналі робляться на підставі відвантажувальних документів і актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5- НП.

При розгляді справи у суді першої інстанції було зясовано та не заперечувалося сторонами, в тому числі і представником позивача, що в ТОВ , відповідно до вказаної вище Інструкції заповнювалися акти приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП. Судом було досліджено вказані документи, та зясовано, що вони підписані ОСОБА_2 як головою комісії з боку ТОВ «Інтерім Сервіс», акти замірів вагоно-цистерн підписані з боку ТОВ підписані тільки ОСОБА_2. Дав оцінку вказаним документам, суд дійшов висновку, що саме позивач отримував товарно-матеріальні цінності, що зазначені в документах, під звіт.

З цих підстав, суд дійшов висновку, що відсутність журналу обліку надходження нафти та нафтопродуктів за формою № 6-НП і журналу вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою № 7-НП, порушення строків зберігання пропусків на вивіз автомобільним транспортом товарно-матеріальних цінностей зі складу ПММ, надання недостовірних даних про фактичні залишки продуктів, які відображені у щомісячних порівняльних відомостях підписаних ОСОБА_2, свідчить про недодержання порядку проведення операцій з матеріальними цінностями, а саме на відсутність з боку ОСОБА_2 як посадової особи, належного обліку, контролю за рухом і зберіганням паливно-мастильних матеріалів.

Судом були досліджені накладні, акти (а.с.172,179,182,185,186,т1), де вантажоодержувачем вказано ОСОБА_2 за довіреністю №27 від 01.07.2015 року, що також є доказом тому, що ОСОБА_2 приймав під звіт вантаж, був отримувачем вантажу зі сторни ТОВ «Інтерім Сервіс».

В матеріалах справи є акти приймання нафтопродуктів кількість за формою №5-НП, які від імені ТОВ підписував ОСОБА_2, як голова комісії з приймання товару (а.с.159,162,165,168,171,175,178,т1).

Доказами того, що ОСОБА_2 був матеріально відповідальною особою є наказ №18/11/10 від 18.10.2011 року «Про посилення контролю за прийманням нафтопродуктів на складі ПММ»; наказ №13 від 09.03.2013 року «Про призначення матеріально- відповідальних осіб на складі ПММ», додаток №1 до наказу №13 від 09.03.2013 рік; наказ №31/03/14 від 31.03.2014 року «Про призначення осію, відповідальних за правильність погрузки, вигрузки, розміщення, і зберігання вантажів рухомого составу» (копії вказаних наказів приєднані представником відповідача до заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в т. 3).

Аналізуючи вказані накази, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_2 був матеріально відповідальною особою, та на нього було покладено обовязок приймання, контролю за рухом і зберіганням ПММ , які приймалися на зберігання ТОВ «Інтерім Сервіс».

При зверненні до суду з позовом про поновлення на роботі, одним із первинних доводів позивача є довід про те, що наказ про його звільнення підписано особою, яка не мала повноважень на його звільнення.

Суд першої інстанції перевіряв вказаний довід та встановив наступне.

ТОВ«Інтерім Сервіс» створено відповідно до законів України «Про господарські товариства», «Про підприємництво» на підставі Установчого договору про створення Товариства від 29 травня 1997 року. Статут Товариства затверджено Установчими зборами та зареєстровано Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради народних депутатів 5 червня 1997 року, реєстраційний номер 481. Першими Засновниками Товариства були: - компанія «INTERIM (OVERSEAS) LIMITED», в особі представника компанії ОСОБА_10, що діє на підставі довіреності від 25 червня 1996 року (№ легалізації 12810), та громадянка України ОСОБА_4 (а.с.6-17, 18-22, 27 (довіреність), т2).

Згідно до наказу № 1 ОК Найду ОСОБА_11 прийнято на роботу з 03 січня 1998 року на посаду генерального директора ТОВ «Інтерім Сервіс» з окладом згідно штатного розкладу.

13 червня 2012 року зареєстровано нову редакцію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім Сервіс», затверджено загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім Сервіс» протокол № 22 від 13 червня 2012 року. Згідно до розділів 8.1.1, Статуту Вищим органом Товариства є загальні збори учасників. Загальні збори мають право приймати рішення з будь-яких питань діяльності Товариства, внесених до порядку денного зборів, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Відповідно до п.8.2., 8.4.5. Статуту директор Товариства є виконавчим органом Товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю; прийняття на роботу та звільнення персоналу Товариства (а.с.8-21,т3).

30 грудня 2015 року відбулися загальні збори учасників ТОВ«Інтерім Сервіс», на яких прийнято рішення про призначення уповноваженою особою для ведення переговорів від імені підприємства з потенційними клієнтами в тому числі і за кордоном, генерального директора ОСОБА_10 Уповноважено генерального директора ОСОБА_10 здійснювати приймання та звільнення працівників підприємства. Для цього ОСОБА_10 має право підписувати накази про прийняття на роботу, про переведення, про заохочення, про накладення стягнення, про надання відпусток, звільнення, здійснювати відповідні записи в трудових книжках працівників, засвідчувати достовірність копій документів.

30 грудня 2015 року ТОВ «Інтерім Сервіс» в особі директора ОСОБА_4, на виконання рішення загальних зборів учасників ТОВ «Інтерім Сервіс», оформленого протоколом № 25 від 30.12.2015 року, цією довіреністю уповноважує генерального директора ОСОБА_10 вести від імені та інтересах ТОВ «Інтерім Сервіс» переговори з потенційними клієнтами, утому числі і за кордоном; - здійснювати приймання та звільнення працівників підприємства. Для цього ОСОБА_10 має підписувати накази про прийняття на роботу, про переведення, про заохочення, про накладення стягнення, про надання відпусток, про звільнення, здійснювати відповідні записи у трудових книжках працівників, засвідчувати достовірність копій документів.

Дав оцінку вказаним вище документам, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_10, який підписав наказ про звільнення позивача ОСОБА_2, як генеральний директор ТОВ, діяв відповідно до Статуту товариства.

Дав оцінку доказам, що зібрані у справі, та перевірені в апеляційному суді, колегія дійшла висновку, що посадові обов'язки позивача були безпосередньо пов'язані з обслуговуванням грошових цінностей, невиконання позивачем своїх обовязків, відсутність контролю зі сторони позивача за рухом матерільних цінностей, дали підставу адміністрації ТОВ для втрати до нього довіри, звільнення на підставі п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, доказам, що зібрані по справі, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення суду першої інстанії залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити, рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 04.07.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерім Сервіс» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_12

ОСОБА_13