Романівський районний суд Житомирської області
10 листопада 2016 року смт. Романів
Суддя Романівського районного суду Житомирської області Бабич С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1,-
В С Т А Н О В И В :
9 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів на їхніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 Анатолійовача 10 червня 2003 року у розмірі 15 108,56 грн та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 47 614,56 грн.
Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення, зменшення розміру, відстрочення або розстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, яке обгрунтоване її скрутним матеріальним становищем.
Позовна заява підлягає залишенню без руху, а клопотання ОСОБА_1 про звільнення, зменшення розміру, відстрочення або розстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом частини п"ятої статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), а також статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір.
Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (станом на 1 січня 2016 року 1378 грн). Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, підлягає сплаті 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв'язку з наведеним, вимоги щодо сплати судового збору не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Доводи ОСОБА_1, якими вона обгрунтовує клопотання про звільнення, зменшення розміру, відстрочення або розстрочення сплати судового збору на переконання судді є необгрунтованими, оскільки розмір її доходу є достатнім для сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі, що підтверджується довідкою про заробітну плату позивача.
Згідно статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.
Керуючись статтею 119, 121 ЦПК України, суддя,-

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
Повідомити ОСОБА_1 про недоліки, зазначені у мотивувальній частині ухвали, та надати їй строк для усунення цих недоліків - п"ять днів з дня отримання копії ухвали.
Роз"яснити позивачу, що у разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків позовна заява буде вважатись неподаною і їй повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя С.В. Бабич