Cправа № 127/9230/16-ц
Провадження № 2/127/3674/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 серпня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

секретаря Маснюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

29 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру частки співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 05 травня 2011 року померла мати позивача, ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина на ? частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами № 9 по вул. Ціолковського в м. Вінниці та на земельну ділянку, на якій розташований даний житловий будинок.

У встановлений законом термін позивач прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право власності за законом серії НАС № 192551 від 30 листопада 2015, посвідчене державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в місті Вінниці по вулиці Ціолковського 9. Однак, на належну на праві спільної сумісної власності частку земельної ділянки нотаріус у видачі свідоцтва про право власності за законом відмовив, оскільки частка померлої у спільній сумісній власності визначена не була.

Дана земельна ділянка площею 0,0541 га, перебуває у спільній сумісній власності спадкодавця ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 3.М. на підставі ОСОБА_5 серії ЯЛ № 610974 від 25 січня 2011 року, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :02:013:0175.

Однак як вбачається із вказаного Державного ОСОБА_5 частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності не визначена відтак позивач не може успадкувати належне йому майно, тому змушена звертатися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 до судового засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Як було встановлено судом, 25 січня 2011 року ОСОБА_3 (мати позивача ОСОБА_1П.) було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 610974, і на підставі рішення Вінницької міської ради № 2747 від 26 березня 2010 року вона є власником земельної ділянки площею 0,0541 га, у межах згідно з планом, яка розташована: м. Вінниця, вул. Ціолковського, буд. 9, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:013:0175 (а.с. 10).

Відповідно до додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку серії Ял № 610974 співвласниками вищезазначеної земельної ділянки є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 23).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 30 листопада 2015 року нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частки житлового будинку, з господарськими будівлями, розташований у м. Вінниці, вул. Ціолковського, буд. 9 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-АМ № 411839, видане 27 липня 1979 року міським відділом ЗАГС м. Вінниці, батьками позивача ОСОБА_1 зазначені: батько ОСОБА_7, мати ОСОБА_3 (а.с. 6).

25 квітня 1999 року ОСОБА_8 одружилась з ОСОБА_9. та після одруження взяла прізвище чоловіка «Решетнікова», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 035156, видане 25 квітня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області (а.с. 7).

05 травня 2011 року померла ОСОБА_3 (мати позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 197850, видане 06 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 листопада 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, спадкоємцем майна ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_1 та спадщина, на яку видано свідоцтво складається з ? частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Ціолковського під номером 9 (а.с. 8).

Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 961/2015, відкритої Першою вінницькою державною нотаріальною конторою внаслідок смерті ОСОБА_3, що ОСОБА_1 (дочка померлої ОСОБА_3М.) звернулась із заявою про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом строк (а.с. 47).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 4412/02-31, виданою Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 03 грудня 2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її імя після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 05 травня 2011 року на земельну ділянку, розташовану за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Ціолковського, 9, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у звязку з тим, що частка померлої у вищезазначеній земельній ділянці не визначена (а.с. 12).

Згідно ст. ст. 1216 1218, 1222-1224, 1233 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 - 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно глав 13-14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються, зокрема, причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд зазначає, що главою 86 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, лише тоді виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Отже, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства, те, що частка у майні, належному померлій ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216-1218, 1222-1224, 1226, 1233, 1296-1297 ЦК України, ст.ст. 11, 57, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визначити, що частка померлої 05 травня 2011 року ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0541 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер :02:013:0175, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ціолковського, буд. 9 становить ? частка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_10