Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-914/10
Провадження № 6/553/113/2016
У Х В А Л А

Іменем України

29.07.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в складі :

головуючого судді Кононенка С.Д.,

при секретарі Бобильовій А.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: ПАТ КБ «ПриватБанк» про скасування заходів забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просить скасувати обмеження у праві виїзду за межі України , застосоване згідно ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 11 березня 2010 року в порядку забезпечення позову у справі №2-914/10, відносно ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КН 904038, виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 19 травня 1999 року, ІПН НОМЕР_1, адреса: 36000, АДРЕСА_1).

В судове засідання сторони не з»явились.

Відповідно до ст.154 ч.5 ЦПК України неявка осіб, що беруть участь у справі не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

11 березня 2010 року в ході розгляду цивільної справи № 2-914/10 за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агенство «Верус» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20ЗМ від 10 квітня 2006 року були застосовані заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та обмеження ОСОБА_1, як відповідача у справі, у праві виїзду за межі України.

Заочним рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 18.05.2010 року позов ПАТ «ПриватБанк» в особі «Полтавського головного регіонального управління» ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Звернуто стягнення на майно, яке зазначено в договорі застави майна №203М від 10.04.2006 року, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу предмету застави від імені ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачене ним державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Оскільки, даний спір вирішений по суті, потребує вирішення і питання щодо скасування заходів забезпечення позову, зокрема в частині обмеження у праві виїзду за межі України, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Окрім того, ВСУ в узагальненні судової практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розяснив:

«Пунктом 8 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII передбачено можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі. При розгляді цивільних справ мають місце випадки, коли суди ототожнювали питання тимчасового обмеження боржників у праві виїзду за межі України із видами забезпечення позову, не беручи до уваги, що повноваження судів першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваженнями щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.»

В свою чергу, відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Поряд з цим слід звернути увагу і на те, що боржником, виконуються зобовязання по поверненню боргу, що виключає необхідність застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке можливе зокрема у разі доведення факту ухиляння боржника від виконання зобовязання.

Крім того, заявником було надано документи, які підтверджують, що в даний час, у нього виникла необхідність виїзду за кордон з метою проходження лікування.

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.152, 154 ЦПК України, суд ,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: ПАТ КБ «ПриватБанк» про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати обмеження у праві виїзду за межі України , застосоване згідно ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 11 березня 2010 року в порядку забезпечення позову у справі №2-914/10 за позовом ПАТ «ПриватБанк» в особі «Полтавського головного регіонального управління» ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відносно ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КН 904038, виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 19 травня 1999 року, ІПН НОМЕР_1, адреса: 36000, АДРЕСА_1).

Копію ухвали направити адміністрації Державної прикордонної служби України для виконання.

На ухвалу протягом 5 днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_2