У х в а л а

19 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, міського голови м. Івано-Франківськ, третя особа - департамент комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання незаконними рішень, ордеру, розпорядження, визнання недійсним договору, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду

Івано-Франківської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_9 звернулася до суду з указаним позовом та, з урахуванням його уточнень, просила визнати незаконним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 01 червня 2006 року № 169 «Про житлові питання» в частині об'єднання двох кімнат в одну НОМЕР_1 та НОМЕР_2 гуртожитку ОСОБА_6 в двокімнатний гуртожиток

НОМЕР_2 по АДРЕСА_1; визнати недійсним ордер на житлову площу в гуртожитку № 154 від 26 червня 2006 року, виданий ОСОБА_6 на кімнату НОМЕР_2 (двокімнатний гуртожиток) розміром 26,4 кв. м по АДРЕСА_1; визнати незаконним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради «Про житлові питання» від 26 листопада 2009 року № 597, в частині надання дозволу на передачу у власність двокімнатного гуртожитку НОМЕР_2, по

АДРЕСА_1, житловою площею 26,4 кв. м. ОСОБА_6.; визнати незаконним розпорядження міського голови від 28 квітня 2010 року № 197-р «Про приватизацію квартир, кімнат у гуртожитках державного житлового фонду» згідно з додатками 1-4 в частині приватизації кімнати НОМЕР_2 в гуртожитку по АДРЕСА_1 площею 26, 20 кв. м. за ОСОБА_6 та ОСОБА_5; визнати недійсним договір дарування № 371 від 10 червня 2013 року; визнати за ОСОБА_4 право на користування кімнатою НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначала, що з 18 березня 2003 року їй надано право користування кімнатою НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно об'єднали кімнати НОМЕР_1 та НОМЕР_2, отримали ордер на об'єднану кімнату, приватизували її та в подальшому подарували своїй доньці. Враховуючи, що її право на користування спірним приміщенням гуртожитку не припинено, зазначені дії відповідачів порушують її законні права та інтереси.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 01 червня 2006 року № 169 «Про житлові питання» в частині об'єднання ОСОБА_6 кімнат НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в одну кімнату під НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Визнано недійсним ордер на житлову площу в гуртожитку № 154 від 26 червня 2006 року, виданий ОСОБА_6 на кімнату НОМЕР_2 (двокімнатний гуртожиток), площею 26,4 кв. м по АДРЕСА_1.

Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26 листопада 2009 року № 597 «Про житлові питання», в частині надання дозволу на передачу у власність ОСОБА_6 двокімнатного гуртожитку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Визнано незаконним розпорядження міського голови від 28 квітня

2010 року № 197-р «Про приватизацію квартир, кімнат у гуртожитках державного житлового фонду» згідно з додатками 1-4 в частині приватизації кімнати НОМЕР_2 в гуртожитку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Визнано недійсним договір дарування № 371 від 10 червня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Максимчин Т.В.

Визнано за ОСОБА_4 право користування кімнатою НОМЕР_1 по

АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2016 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2016 року і залишити в силі рішення Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2015 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права потребують перевірки в судовому засіданні.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, міського голови

м. Івано-Франківськ, третя особа - департамент комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання незаконними рішень, ордеру, розпорядження, визнання недійсним договору, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Попович О.В., МазурЛ.М., Писана Т.О.