ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3697/16-ц
Провадження № 2/210/1570/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" грудня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Чайкіної О.В.

за участю секретаря судового засідання Куксенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, 03 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини після померлого 05 січня 2016 року брата ОСОБА_3 .

Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті 28.07.2010 року померла мати позивача ОСОБА_4 , за життя ОСОБА_4 була власником квартири за адресою : Дніпропетровська область , м. Кривий Ріг , вул.. Вадима Гурова ( Постишева) АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 , вказану нерухомість успадкував брат позивача ОСОБА_3 , який проживав разом із спадкодавцем за однією адресою. 05 січня 2016 року помер брат позивача ОСОБА_3 .Позивач на підставі ст.ст. 1217,1222,1262 Цивільного кодексу України , є спадкоємцем за законом другої черги після смерті брата , крім позивача інших спадкоємців майна , що залишились після смерті брата не має. 20 липня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом . у звязку з тим , що ним було пропущено 6- місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 який помер 05 січня 2016 року , оскільки не був зареєстрований разом з померлим за однією адресою й не подав до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та було рекомендовано звернутись до суду з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач зазначив, що ним було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини , оскільки померлий ОСОБА_5 за життя , не мав власної сім»ї , так як був інвалідом ІІ групи з дитинства у звязку із діагнозом ДЦП, враховуючи такі обставини , його здоровям та життям опікувався позивач , забравши його жити до своєї квартири. Після смерті брата позивач вважав , що належним чином прийняв спадщину так як фактично проживали разом. Позивач, дочекавшись сплину шестимісячного строку для прийняття спадщини після теоретично можливо спадкоємця, позивач відразу звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини. У звязку з вище викладеним , позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі та визнати причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини поважними та встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача ОСОБА_3- ОСОБА_6 в судовому засіданні присутній не був, через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив , що просить продовжити розгляд справи за його відсутності , задовольнити позовні вимоги з наведених у позові підстав

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, клопотав про розгляд справи за відсутності представника Криворізької міської ради, та розглядати справу за участі представника виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, який представляє інтереси КМР. Заперечень на позов не надходило.

Враховуючи, що відповідач є юридичною особою, має юридичний відділ, позов отримав, мав можливість надати заперечення проти позову, суд не вбачає підстав для подальшого відкладання розгляду справи, та вирішує справу за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що 28 липня 2010 року померла ОСОБА_4 , даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть, видним Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, серії 1-КИ № 349484 від 28 липня 2010 року ( а.с. 5).

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 09.04.1992 року б/н за життя ОСОБА_4 була власником квартири за адресою : АДРЕСА_2 ( а.с.6)

З довідки № 3398 від 20.07.2016 на момент смерті ОСОБА_4 з нею за однією адресою проживав та був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а.с. 8)

05 січня 2016 року помер ОСОБА_3 , даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть , виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , серія 1-КИ № 658163 від 08 січня 2016 року ( а.с.9)

20 липня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом , однак постановою приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 20 липня 2016 року , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва , оскільки ним було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини. (а.с.11)

Як вбачається з копії спадкової справи № 48-2016 , яка була витребувано судом відповідно до ухвали суду , крім позивача ОСОБА_2 інших спадкоємців майна , що залишились після смерті ОСОБА_3 відсутні .

Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1258-1264 ЦК України, у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи.

Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем за законом, і мав намір прийняти спадщину, яка відкрилась після померлого 05 січня 2016 року ОСОБА_3 , і від неї як спадкоємцем не відмовився.

Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, тому належним відповідачем по даній справі є Криворізька міська рада, на території якої знаходиться вказане спадкове майно.

На теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою.

В своїй постанові Верховний Суду України, відвід 26 вересня 2011 року №6-85цс12 висловив свою правову позицію, а саме, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячнийстрок подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На основі аналізу цих правових норм, ВСУ під час розгляду цивільної справи № 6-85цс12 сформулював правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що правила ч. 3ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює перелік поважних причин, тому вони визначаються поважними на думку суду. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення про прийняття спадщини неможливим.

Судом встановлено, що причиною пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини слугувало те, що померлий ОСОБА_5 за життя , не мав власної сім»ї, був інвалідом 2 групи з дитинства та позивач опікувався ним, забравши його жити до своєї квартири. Після смерті брата , позивач вважав , що належним чином прийняв спадщину так як фактично проживав разом зі спадкоємцем, тому дочекавшись сплину шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач відразу звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини.

Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки останнім пропущено строк для прийняття спадщини.

Слід зазначити, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець вважатиметься таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем, і в тому випадку, коли за певний, навіть значний, час до настання смерті спадкодавця він відбув з місця проживання спадкодавця у довготривале відрядження, з якого повернувся після закінчення строку для прийняття спадщини. Незважаючи на те, що такий спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається.

Таким чином, зважаючи на те , що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

При цьому, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

У ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За змістом п. 211 глави ІІІ розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (діяла на момент відкриття спадщини), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем (уточнить).

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно зіст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людинипо справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

З матеріалів спадкової справи № 48-2016 на майно померлого ОСОБА_3, розпочатої 20 липня 2016 року, вбачається, що брат померлого - позивач, - звернувся 20 липня 2016 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини. Однак оскільки позивач та спадкоємець були зареєстровані за різними адресами, та згідно з довідки з місця реєстрації померлого ОСОБА_3, останній був зареєстрований один, у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з підстав пропуску строку звернення до нотаріуса.

Родинні відносини між позивачем та померлим перевірено, та не оспорюються.

Враховуючи те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини сплинув 05 липня 2016 року, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини 20 липня 2016 року (тобто із запізненням на 14 календарних днів), помилково вважаючи що прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, врахуванням положення ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року), суд вважає поважною причиною пропуск ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті ОСОБА_3 та необхідності визначити позивачу строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Керуючись статтями 3, 10- 11, 58-61, 79, 88, 174, 197, 209, 212, 214 - 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволити.

Визначити ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , строк у два місяці після набрання рішенням суду законної сили, на подачу заяви про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини після померлого 05 січня 2016 року ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Чайкіна