Справа № 158/2393/15-ц Провадження № 22-ц/773/484/16 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В.В.
Категорія: 48 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю представника позивача Дейни О.В.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

прокурора Супрунюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області звернувся в суд з позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_7, народила дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з дитинства хворіє «фенілкетонурією» і потребує постійної дієтотерапії, лікування та медичного контролю за розумовим і фізичним розвитком. Оскільки обоє батьків були інвалідами дитинства, тому вихованням та організацією лікування займається бабуся дитини - ОСОБА_8

Рішенням Ківерцівського районного суду від 02.09.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано, а рішенням цього ж суду від 03.09.2014 року ОСОБА_7 було визнано недієздатним.

Враховуючи, що відповідач усунулася від виконання батьківських обов'язків щодо своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не займається утриманням, вихованням, тому, виходячи виключно з інтересів дитини, з метою встановлення правового статусу дітей та забезпечення їх права на соціальний захист, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишивши дитину на утриманні бабусі - ОСОБА_8 до встановлення опіки. А також згідно заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 січня 2016 року позов органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено.

Ухвалено позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку АДРЕСА_1, батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Залишити неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні її бабусі, ОСОБА_9, жительки АДРЕСА_2 до встановлення над нею опіки.

Стягувати з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_1 в користь дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 14.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, представник відповідача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим у зв'язку з тим, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, представник позивача Дейна О.В., прокурор Супрунюк Т.А. апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не займається її вихованням, не забезпечує матеріально.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи і суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду скасовує та ухвалює нове рішення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 актовий запис № 31, виданого відділом РАГС Ківерцівського РУЮ 29.03.2001 року (а.с. 9).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.09.2014 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 46).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.09.2014 року, ОСОБА_7 визнано недієздатним (а.с. 8).

Згідно довідки МСЕК № 041739 від 11.01.2001 року позивач ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства першої групи довічно з діагнозом помірна розумова відсталість, отримує соціальну пенсію на дитину інваліда, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_3, номер пенсійної справи 149959, виданого УПФ в Ківерцівському районі Волинської області 25.07.2002 року 9а.с.6,7).

Відповідно до характеристики ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 м. Ківерці, ОСОБА_4, 2001 року народження, навчається у 9-А класі, характеризується позитивно, вихованням вже другий рік займається її бабуся, тоді як мама дитини дуже рідко цікавиться навчанням дитини.

Згідно довідки про склад сім'ї № 633 від 11.07.2014 року, виданої Куклинською сільською радою Маневицького району Волинської області, акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 31.07.2014 року, довідки ЗОШ І-ІІІ ст. с. Кукли, ОСОБА_2 проживає без реєстрації в АДРЕСА_3 у будинку своїх батьків, де окрім неї зареєстровані та проживають восьмеро осіб, з яких четверо малолітніх дітей.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітньої ОСОБА_4 від 27.05.2014 року, остання проживає разом з бабусею ОСОБА_8, яка займається її вихованням, та батьком ОСОБА_7 Дитина забезпечена усім необхідним для виховання та розвитку.

За результатами проведення бесіди працівниками служби у справах дітей Ківерцівської РДА, в присутності директора ЗОШ І-ІІІ ст. №4 м. Ківерці, з неповнолітньою ОСОБА_4 встановлено, що дитина більш прихильніша до своєї бабусі чим до матері і не бажає змінювати місця проживання та навчання.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_8, з якою проживає неповнолітня дитина, неодноразово зверталася у Службу у справах дітей райдержадміністрації, прокуратуру з заявами, спрямованими на позбавлення батьківських прав своєї невістки ОСОБА_2 Під час перевірки звернень протягом 2014 - 2015 року Служба у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації не вбачала підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, що підтверджується висновком про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 28 жовтня 2014 року (а.с. 22), витягами з протоколу засідань комісії з питань захисту прав дитини від 23.04.2015 року, 22.10.2015 року (а.с.11,12), відповіддю ОСОБА_8 на її звернення (а.с. 17).

Крім того, з матеріалів перевірки убачається, що ОСОБА_2 також зверталася в органи внутрішніх справ та в прокуратуру з приводу вчинення перешкод громадянкою ОСОБА_8 у спілкування її як матері з дочкою ОСОБА_4, що підтверджується заявою від 14.07.2014 року (а.с.72), відповіддю на звернення від 30.12.2014 р. (а.с. 71).

Позбавляючи відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, суд першої інстанції покликався лише на висновок комісії з прав дитини Ківерцівської РДА №52/02-18 від 08.12.2015 року та покази свідка ОСОБА_8, з якою у ОСОБА_2 склалися неприязні відносини і яка заінтересована у позбавленні батьківських прав відповідача, оскільки дане питання вирішувалося на підставі неодноразових звернень ОСОБА_8 з цього приводу. Суд також врахував думку дитини про її місце проживання, тоді як у даному випадку спір про місце проживання дитини не вирішувався.

Відповідно до п. 2 ч. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів не дитину.

Покликаючись на дані норми закону, суд дійшов висновку про ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідачем ОСОБА_2, а тому задовольнив позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів., проте під час розгляду справи не було доведено, що остання свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по відношенню до дочки ОСОБА_4,

Відповідно до ч. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від неї причин. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом дитинства через помірну розумову відсталість, при цьому їй чинилися перешкоди у виконанні її батьківських обов'язків, то висновок суду про свідоме ухилення її від виконання батьківських обов'язків є таким, що не ґрунтується на обставинах справи.

Крім того, рішенням суду постановлено залишити неповнолітню ОСОБА_4 на утриманні бабусі ОСОБА_8, яка не була залучена до участі у розгляді справи, що є порушенням норм процесуального права.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України стягнення аліментів передбачено як наслідок позбавлення батьківських прав особи, щодо якої розглядається спір, то враховуючи відсутність підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, .не підлягає до задоволення і вимога про стягнення аліментів з відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що через порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 січня 2016 року в даній справі скасувати.

В задоволенні позову органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: