Справа № 212/2351/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Чайкіна І.Б.,секретарі судового засіданні ОСОБА_1,

за участі:

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ріг» -ОСОБА_5;

представника відповідача ПАТ "КРИВБАСЗАЛІЗОРУДКОМ" - ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду міста ОСОБА_4, цивільну справу за позовом качала ОСОБА_7 до ОСОБА_8 акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ріг», ОСОБА_8 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, просив стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з відповідачів ОСОБА_8 акціонерного товариства « ОСОБА_3 Ріг» - 225 992 грн., ОСОБА_8 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі -ПАТ «Кривбасзалізорудком») 49608 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 11.11.1992 року по 08.08.1996 рік працював на підприємстві відповідача ПАТ «Кривбасзалізорудком» в шахті « Октябрьська» - машиністом екскаватора, з 29.07.1997 р. по 29.08.2014 р. машиністом екскаватора АЦ № 3 НКГЗК, ГЗК ОСОБА_9 «Криворіжсталь» , ПАТ «ОСОБА_3 Ріг». Також зазначив, що працював в шкідливих умовах на підприємствах відповідачів, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 07.04.2016 року первинно йому встановлена втрата працездатності в розмірі 30 % - вібраційна хвороба, наступний переогляд 01.03.2017 року. Вважає, що з вини підприємств, які не створили безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час постійний біль та обмеження рухів в хребті, плечових, ліктьових та колінних суглобах, загальну слабкість. Вказав, що його стан здоровя змушує його постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів. Покращення в стані здоров'я не відбувається, з кожним днем відчуває лише погіршення в стані здоров'я. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави.

Представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізорудком» позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вважають, що вина відповідача в заподіянні позивачеві моральної шкоди відсутня, більш докладно позицію відповідача викладено в запереченнях проти позову.

Представник відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Ріг» позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вважають, що вина відповідача в заподіянні позивачеві моральної шкоди відсутня, більш докладно позицію відповідача викладено в запереченнях проти позову.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивач ОСОБА_10 працював з 11.11.1992 року по 08.08.1996 рік працював на підприємстві відповідача ПАТ «Кривбасзалізорудком» в шахті « Октябрьська» - машиністом екскаватора, з 29.07.1997 р. по 29.08.2014 р. машиністом екскаватора АЦ № 3 НКГЗК, ГЗК ОСОБА_9 «Криворіжсталь» , ПАТ «ОСОБА_3 Ріг» .( а.с.28-32)

Висновком МСЕК від 07 квітня 2016 року йому первинно, встановлено 30 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню вібраційна хвороба (а.с. 7).

За виявленим професійним захворюванням складено акт від 29.02.2016 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача. Відповідно до акту позивач виконував роботи в умовах впливу шкідливих факторів, які відносяться до 55 класу професійного ризику виробництва (а.с. 4).

Відповідно до п.19 акту встановлено, що адміністрацією підприємства відповідача, порушено законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи відповідно до вимог нормативних актів, проте конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо.

Відповідно до Закону України "Про «Охорону Праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, винними в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідачі - ПАТ «ОСОБА_3 Ріг» , ПАТ «Кривбасзалізорудком», на яких позивач тривалий час працював в шкідливих умовах.

Позивач внаслідок професійного захворювання відчуває та обмеження рухів в хребті, плечових, ліктьових та колінних суглобах, загальну слабкість, головний біль. Через стан здоров`я він вимушений періодично проходити стаціонарне лікування, йому протипоказана важка праця, довга хода, переохолодження. Позивач не має можливості повноцінно рухатися, відпочивати, має порушення сну, через що відчуває фізичний дискомфорт, перебуває в знервованому стані, не має можливості вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Через зазначені обставини погіршилися стосунками з членами сім'ї, обмежений в перебуванні в громадських місцях. Покращення в стані здоров'я не відбувається, позивачу встановлений хронічний характер захворювань, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання.

При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через задишку, кашель, важкість у грудній клітині , біль в попереку знаходить також в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороб. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо мікроклімату, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Відповідно до вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосувати практику Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту функціювання Конвенції, що є частиною національного законодавства.

Відповідно до матеріалів справи "Бурдов проти Росії "/ Розгляд по суті і справедлива сатисфакція /, Страсбург, 7 травня 2002 року, Европейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення, заявник зазнав певної моральної шкоди. Проте зазначена у вимозі конкретна сума є надмірною. Керуючись при визначенні суми компенсації принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції, суд зменшив суму моральної шкоди.

Суд встановив, що позивач отримує від держави необхідні платежі по щомісячним страховим виплатам, по відшкодуванню витрат на ліки та інші платежі, тому приймаючи до уваги вказані обставини та практику Європейського суду, при визначенні суми компенсації слід керуватися принципом справедливості.

Отже, встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, наявність вини підприємства, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню вини відповідача, враховуючи, суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Ріг» в розмірі 15 000 грн.без утримання податку з доходу фізичних осіб та ПАТ «Кривбасзалізрудком» в розмірі 5 000 грн.без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Суд відхиляє заперечення відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Ріг», ПАТ «Кривбасзалізрудком» в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, яка не підтверджена висновком медико-соціальної експертизи, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємством засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди.

Щодо посилань ПАТ "КРИВБАСЗАЛІЗОРУДКОМ" на нетривалий час роботи на їх підприємстві, то суд врахував це при визначенні розміру моральної шкоди.

Також судом відхиляються посилання відповідача, на те, що не визначено вину підприємства в завданні шкоди. З огляду на акт розслідування причин хронічного професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір - 551 грн. 20 коп.,по 275, 60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги качала ОСОБА_7 до ОСОБА_8 акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ріг», ОСОБА_8 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої в звязку з ушкодженням здоровя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 акціонерного товариства „ ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ріг () на користь качала ОСОБА_7 моральну шкоду, завдану в звязку з ушкодженням здоровя, у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з ОСОБА_8 акціонерного товариства „Криворізький залізорудний комбінат () на користь качала ОСОБА_7 моральну шкоду, завдану в звязку з ушкодженням здоровя, у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з ОСОБА_8 акціонерного товариства „Криворізький залізорудний комбінат та () ОСОБА_8 акціонерного товариства „ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ріг () на користь держави судові витрати у розмірі 551,20 грн., по 275, 60 грн. з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст рішення суду складено та підписано 26 серпня 2016 року.

Суддя: І. Б. Чайкін