Ухвала

іменем україни

5 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Львівського комунального підприємства «Сокольницьке», Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», треті особи: ОСОБА_7, опікунська рада Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про встановлення порідку користування житловим приміщенням, укладення окремих договорів про надання комунальних послуг та про надання послуг із обслуговування будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 8 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом та з врахуванням уточнень якого, посилалась на те, що їй на підставі угоди про виділ часток на праві спільної часткової власності належить частка у розмірі 1/5 квартири АДРЕСА_1, відповідачу ОСОБА_5 належить 3/5 частки, а відповідачу ОСОБА_6 - 1/5.

Вона просила встановити порядок користування спірною квартирою та виділити їй в користування кімнату площею 14,2 м.кв., ОСОБА_5 з неповнолітньою ОСОБА_6 виділити в користування решту житлового приміщення площею 56,8 м.кв.; зобов'язати ЛКП «Сокільницьке» укласти з нею типовий договір про надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкових території, відкрити та зареєструвати на її ім'я особовий рахунок, який буде обліковувати нарахування та оплату послуг утримання будинків та прибудинкової території; зобов'язати ЛМКП «Львівводоканал» укласти з нею типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, і водовідведення; зареєструвати на її ім'я лічильник води « 063592, код лічильника НОМЕР_1; відкрити на її ім'я особовий рахунок для нарахування та оплати послуг з постачання холодної води та водовідведення; зобов'язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» укласти типовий договір безпосередньої із споживачем теплової енергії ОСОБА_5 для оплати безпосередньої наданих послуг, чим звільнити ОСОБА_4 від оплати послуг, які вона не отримує.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 8 грудня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ЛМКП «Львівводоканал» відкрити особовий рахунок на ім'я ОСОБА_4 для нарахування та оплати послуг з постачання холодної води та водовідведення.

В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в частині розподілу особових рахунків та укладення окремого договору з ЛКП «Сокільницьке» та зобов'язати ЛКП «Сокільницьке» відкритий окремий рахунок та укласти окремий договір щодо надання послуг із обслуговування житлового будинку та прибудинкової території з розрахунку частки власності позивача.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України оскаржувані судові рішення перевіряються лише в межах касаційної скарги.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно виходив з того, що позивачем не було доведено суду обґрунтованість позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено.

Доведення зазначених обставин є обов'язком позивача (ст. 10, 60 ЦПК України), який, за обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій, виконано не було.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 8 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик