Справа № 318/849/16-ц Номер провадження №2/318/354/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільно нажитого майна і визнання права власності на майно,

Встановив:

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_2 з вищевказаним позовом в якому зазначає, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 16.04.2014 року шлюб між сторонами по справі розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 За час шлюбу ним, як подружжям придбано квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09.12.2009 року. Після розлучення майно залишилось в користуванні відповідача. У досудовому порядку вирішити питання, щодо розподілу майна подружжя не вдалося, у звязку з чим позивачка змушена звернутися до суду позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 13.10.2007 р., який було розірвано 16.04.2014 р., що підтверджується копією рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

17.12.2008 року на підставі попереднього договору купівлі-продажу відповідачем по справі було придбано однокімнатну квартиру у ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка розташована за адресою: Запорізька обл., м. Камянка-Дніпровська, вул. Радянська, 246/2. Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09.12.2009 року договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 і продавцями ОСОБА_4, ОСОБА_5, було визнано дійсним та визнано право власності на вищевказану квартиру за відповідачем по справі, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 55527315 від 21.03.2016 року (а.с. 7, 8).

Таким чином, вказане майно є спільною сумісною власність сторін як подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК зазначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Виходячи з викладеного вище, неподільності майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки, проти яких не заперечував відповідач, про визнання за нею в порядку розподілу майна подружжя права власності на спільне майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Таким чином, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 60-61, 63, ч. 4 ст. 65, ст. 69, ч.1 ст. 70, 71 СК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільно нажитого майна і визнання права власності на майно задовольнити.

Розподілити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, набуте під час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: Запорізька обл., м. Камянка-Дніпровська, вул. Радянська, 246/2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Васильченко