Номер провадження: 22-ц/785/6760/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Юніон ОСОБА_4», ТОВ фінансова компанія «Профкредит», ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», ОСОБА_6 про визнання правочинів (договорів) недійсними за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Аваль» та представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 року,-

встановила:

05.05.2015 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з вищезазначеним позовом до ПАТ «Юніон ОСОБА_4», ТОВ фінансова компанія «Профкредит», ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», ОСОБА_6, посилаючись на те, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 січня 2013 року задоволено позов ПАТ «ОСОБА_5 АВАЛЬ» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та стягнуто з них на користь банку 1 402 375 гривень заборгованості за кредитним договором від 26 вересня 2007 року, в тому числі, пеню та проценти.

За заявою (первісного) кредитора рішення виконувалося виконавчою службою Овідіопольського району Одеської області в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

6 квітня 2015 року вони отримали повідомлення про відступлення права вимоги на користь ПАТ «ЮНІОН ОСОБА_4» (ПАТ ЮСБ БАНК) за договором, які кредитори уклали між собою 3 квітня 2015 року, в обхід встановленого законом порядку виконання судових рішень.

В той же день, 3 квітня 2015 року, ПАТ ЮСБ БАНК, уклав договір відступлення від права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФКРЕДИТ», яка, в свою чергу, також 3 квітня 2015 року, уклала договір відступлення від права вимоги на користь фізичної особи ОСОБА_6

Вважають, що договори про відступлення прав вимоги, до яких застосовується законодавство, що регулює дійсність правочинів, укладені з порушенням норм матеріального права, а сукупно являють протиправну фінансову схему трикратного збільшення заборгованості, усупереч встановленої рішенням суду - з 1 015 000 грн. до 3 200 000 гривень.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 року позов задоволено.

06.08.2016 року ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та 14.09.2016 року представник ОСОБА_6 ОСОБА_7, вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, надали до суду апеляційну скаргу про його скасування.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.09.2007 року між ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №014/0034/82/83151.

В забезпечення виконаних зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №1002, згідно якого ОСОБА_3 надала в іпотеку житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область. Овідіопольський район, с. Мізікевича. вул. Офіцерська, х/м Совіньон, буд. 12.

В подальшому ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» реорганізовано у ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» відповідно до ЗУ «Про акціонерні товариства»

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору ОСОБА_3, у ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» виникло право вимагати з боржника сплати сум наданого та неповернутого кредиту, процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій передбачених кредитним договором.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 січня 2013 року задоволено позов ПАТ «ОСОБА_5 АВАЛЬ» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та стягнуто з них на користь банку 1 402 375 гривень заборгованості за кредитним договором від 26 вересня 2007 року, в тому числі, пеню та проценти /т.1 а.с.30-32/ Зазначене рішення знаходиться на виконанні у державній виконавчій службі.

Кредитним договором та договором іпотеки передбачено право банку здійснити відступлення права вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки на користь третіх осіб без волевиявлення чи будь-яких згод чи будь-яких інших процесуальних документів від боржника.

Між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ПАТ «Юніон ОСОБА_4 банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 03.04.2015 року, відповідно до якого ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» відступив право вимоги за кредитним договором на користь ГІАТ «Юніон ОСОБА_4 банк» /т.1 а.с.49-55/.

ПАТ «Юніон ОСОБА_4 банк» сплатив вартість права вимоги за кредитним договором на користь ГІАТ «ОСОБА_5 Аваль» /т.1 .а.с.56-58/.

ПАТ «ЮНІОН ОСОБА_4» в свою чергу відступив 03.04.2015 року право вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДИТ» /т.1 а.с.75-80/.

«03» квітня 2015 року, між ОСОБА_6 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДІТ» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, за яким ТОВ «ФІН АНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДІТ» передало права вимоги за зазначеними договорами ОСОБА_6 /т.1 а.с.87-89/.

Саме на виконання зазначеного договору і були укладені правочини відступлення права вимоги між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДІТ» та ПАТ «ЮНІОН ОСОБА_4».

За актом прийому-передачі права вимоги до зазначеного вище договору відступлення, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДІТ» передало ОСОБА_6 право вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки.

Відтак, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, що право вимагати сплати будь-яких сум від ОСОБА_3 за кредитним договором №014/0034/82/83151 від 26.09.2007 року має право тільки вона.

При цьому, не заслуговують на увагу доводи позивачів щодо неправомірності правочинів відступлення прав вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 8.6. кредитного договору, позичальник надає згоду на те, що кредитор має право повністю або частково передати (відступити) свої права та зобов'язання.

Відповідно до п. 7.5. договору іпотеки, ця іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення іпотекодавцем боргу за кредитним договором на іншу особу.

Відступлення прав за цим договором здійснюється іпотекодержателем без необхідності отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги з кредитним договором.

Таким чином, сторони кредитного договору та договору іпотеки передбачили у зазначених договорах можливість відступлення ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» права вимоги за договорами без отримання згоди ОСОБА_3

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до новою кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином ПАТ «ЮНІОН ОСОБА_4» отримавши право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки отримало право відступити зазначені права вимоги без отримання згоди на це від ОСОБА_3

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДІТ» також отримало право відступити права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки без отримання згоди на це від ОСОБА_3

Відтак вимоги закону, щодо укладання правочинів з відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки без згоди позичальника були дотримані під час їх укладання.

Згідно із ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Так, правочини щодо відступлення права вимоги за кредитним договором вчинені у письмовій формі, а правочини щодо відступлення права вимоги за договором іпотеки вчинені у письмовій формі та нотаріально посвідчені.

Таким чином, доводи позивачів щодо недотримання вимог закону щодо форми правочинів при їх укладенні не знайшли свого підтвердження.

Також, заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг щодо правомірності нарахування відсотків та штрафних санкцій після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір укладено на строк до 29.09.2017 року.

Заочне рішення про стягнення заборгованості по кредитному договору солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ГІАТ «ОСОБА_5 Аваль» ухвалено Овідіопольським районним судом Одеської області 18 січня 2013 року. Строк дії договору обумовлено сторонами з 26.09.2007 року по 26.09.2017 року.

ОСОБА_3 заочне рішення про стягнення заборгованості виконала частково.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Законом не передбачено припинення грошового зобов'язання у зв'язку із ухваленням судового рішення про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Кредитним договором передбачено, що позичальник повертає отриманий кредит та сплачує проценти за користування ним шляхом сплати грошових коштів кредитору.

Таким чином, доки позичальник не виконав свого зобов'язання з повернення кредиту, або не настали інші передбачені законом умови припинення зобов'язання позичальника по поверненню кредиту та сплаті процентів, умови кредитного договору про нарахування процентів за користування отриманими кредитними коштами є обов'язковими для виконання позичальником.

Рішення суду про стягнення з позичальника грошових коштів за кредитним договором не припиняє нарахування процентів та штрафних санкцій за порушення умов Кредитного договору, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, оскільки підставою для нарахування процентів та штрафних санкцій є діючий кредитний договір.

Кредитним договором передбачено, що позичальник сплачує проценти за весь час користування кредитом.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», «зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599- 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору».

Вищенаведене підтверджує правомірність нарахування ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» процентів за неповернутий кредит ОСОБА_3 0.І. після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції припустився помилки, зазначивши, що договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором є фінансовими послугами, для їхнього надання необхідні спеціальний дозвіл (ліцензія) уповноваженої державної установи. Надання фінансових послуг фізичною особою законом заборонено.

Згідно із ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України;

Згідно із ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"

Згідно до ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно із ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банк має право вчиняти будь- які правочини. необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг та здійснення іншої діяльності.

ПАТ «ОСОБА_8 Аваль» та ПАТ «ЮНІОН ОСОБА_4» є зареєстрованими фінансовими установами - банками, мають відповідні ліцензії Національного Банку України, внесені у відповідний реєстр банківських установ. Зазначена інформація є загальновідомою, та такою, що публікується на офіційному сайті Національного Банку України та у офіційних виданнях НБУ.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДИТ» є фінансовою установою, а саме фінансовою компанією, зареєстрованою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (центральним органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг). Зазначена фінансова компанія внесена до Державного реєстру фінансових установ та має свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Зазначена інформація є також загальновідомою бо міститься у Державному реєстрі фінансових установ, який є відкритим та публікується у офіціальному виданні Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Відповідно до п. 2 Положення про Державний реєстр фінансових установ, фінансова компанія - фінансова установа, яка надає фінансові послуги, державне регулювання яких відповідно до законодавства віднесено до компетенції Нацкомфінпослуг, та яка не є страховиком, фінансовою установою, яка надає послуги з накопичувального пенсійного забезпечення, фінансовою установою - юридичною особою публічного права, а також кредитною установою, у тому числі кредитною спілкою та ломбардом.

ОСОБА_6 не надає фінансових послуг а є споживачем - клієнтом фінансової компанії ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДИТ», а саме здійснила придбання фінансового активу у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДИТ» в порядку надання фінансових послуг зазначеною фінансовою компанією.

Для отримання фінансових послуг споживачем послуги не потрібна жодна ліцензія чи інший дозвіл.

До того ж відступлення права вимоги за кредитним договором від ПАТ «ОСОБА_8 Аваль» до ПАТ «ЮНІОН ОСОБА_4» та від ПАТ «ЮНІОН ОСОБА_4» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДИТ» не є фінансовою послугою, оскільки не містить складу фінансової послуги визначеної ст.1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відтак висновок суду про відсутність у ПАТ «ОСОБА_8 Аваль», ПАТ «ЮНІОН ОСОБА_4», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКРЕДИТ» необхідних для здійснення правочинів відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки ліцензій, дозволів є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у достатньому обсязі не перевірив вказаних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, наданим доказам не дав належної правової оцінки в сукупності та їх взаємному зв»язку, належним чином не перевірив протиріччя та суперечності наданих сторонами доказів у справі, та ухвалив помилкове рішення, у звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Аваль» та представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Юніон ОСОБА_4», ТОВ фінансова компанія «Профкредит», ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», ОСОБА_6 про визнання правочинів (договорів) недійсними відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

ОСОБА_9