Справа № 343/3051/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2524/2016
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

05.12.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору № б/н від 29.10.2010 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на суму 8800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2014 року становить 17791, 90 грн.

Оскільки ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобовязання по договору кредиту просили стягнути вищевказану заборгованість, а також судові витрати.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2016 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 17791, 90 грн. заборгованості за кредитом та 243,60 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт зазначає, що позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а отже не підтвердив факт надання коштів. Позивач в обґрунтування позовних вимог не надав доказів відкриття карткового рахунку на його імя, договору про відкриття кредитної лінії, доказів про отримання кредитної картки, доказів про ознайомлення саме з цим текстом ОСОБА_4 кредитування та ОСОБА_4 і Правил надання банківських послуг, а в наданих позивачем до суду ОСОБА_4 надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») відсутній підпис ОСОБА_2 ОСОБА_4 підписані лише головою правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 В ОСОБА_4 не зазначена дата їх прийняття чи затвердження.

Крім того, в наданих позивачем ОСОБА_4 надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» «Стандарт» відсутні п.5.5, 5.4 на підставі яких позивач обґрунтував вимоги щодо строку позовної давності та у п.п. 5.1, 5.2, 5.3 відсутні умови на підставі яких позивач обґрунтував свої позовні вимоги щодо нарахування неустойки.

ОСОБА_2 вказує на те, що наданий позивачем розрахунок не оформлений належним чином, не зазначено прізвища посадової особи, яка має право проводити такий розрахунок.

На думку апелянта, ненадання банком оригіналів документів на проведення експертизи слід визнати відсутністю волевиявлення відповідача на укладення вищевказаного договору, у звязку з чим цей договір слід вважати нікчемним.

Судом не було враховано, що в запереченні на позовну заяву він просив вважати заперечення в частині обґрунтування пропуску позовної давності заявою про застосування позовної давності.

Матеріали справи не місять доказів видачі платіжної картки, її номер, дата відкриття рахунку та доказів отримання ним нової картки, або продовження строку дії отриманої картки 29.10.2010 року.

За відсутності виписки з особового карткового рахунку неможливо встановити останню транзакцію за цією карткою, після якої виникла прострочена заборгованість.

ОСОБА_2 вказує на те, що в порушення вимог ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту Банк не повідомив його у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту та графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу та сплати процентів за користування кредитом.

Апелянт також зазначає, що пункт договору про сплату комісії є нікчемним, оскільки суперечить чинному законодавству, зокрема Постанові Національного банку України від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», п.3.6. якої визначає, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо.

Апелянт вказує на те, що ст.549 ЦК не передбачає сплату штрафу у сталому розмірі, а лише у відсотках від суми невиконаного зобовязання, а тому пункт договору, який передбачає такий обовязок позичальника є нікчемним.

Неправомірним є збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентної ставки. Крім того, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Законом України від 12 грудня 2008 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", який набрав чинності 09.01.2009 року ЦК доповнено статтею 10561, відповідно до якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. ОСОБА_4 договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н на суму 8800 грн. у вигляді встановленого кредиту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписом у заяві ОСОБА_6 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, ОСОБА_4 та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає укладений між ним та Банком даний кредитний договір.

В матеріалах справи міститься оригінал підписаної власноручно ОСОБА_2 довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна»» 55 днів пільгового періоду по договору, укладеного з ОСОБА_2, якою визначено тип кредитної лінії, валюта рахунку, базова ставка на місяць, комісія за зняття готівки, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушення термінів платежів, та інші платежі повязані з користування платіжною карткою.(а.а.123)

Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до п.1.1.7.12 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Встановлено, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2014 року становила 17791,90 грн. та складається з наступного: 8572,57 грн. заборгованості за кредитом, 6795,91 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 1100,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 823,42 грн. штрафу (процентна складова). (а.с. 15).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заперечуючи проти позову, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження неправомірності та необгрунтованості нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором.

Посилання апелянта у скарзі на те, що він не отримував кошти на плтіжку картку, не заслуговують на увагу, оскільки з поданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користування кредитними коштами та до квітня 2013 року вчасно перераховував кошти на погашення кредиту.(а.с.10-15)

Крім того, з цього ж розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем був здійснений 08.11.2013 року, у звязку з чим доводи скарги про те, що Банк пропустив строк звернення до суду і суд не застосував позовну давність, є безпідставними.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апелянта про те, що банк безпідставно в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за користування кредитом, оскільки відповідно до п.1.1.3.2.3. ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг банк має право на зміну Тарифів, які викладені на офіційному сайті Банку, а також інших умов обслуговування рахунків. Крім того, після збільшення з 01.09.2014 року банком відсоткової ставки за користування кредитом, відповідач продовжував використовувати кредитні кошти і не оспорював такі зміни до договору.

Посилання апелянта на безпідставне нарахування штрафних санкцій також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.2.1.1.7.6. ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_7