Справа № 760/3845/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Меуш К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, встановлення порядку та строків повернення боргу та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію,

в с т а н о в и в:

24 лютого 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 28 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (статут АКІБ «УкрСиббанк» викладно в новій редакції, відповідно до якої назва банку була змінена на Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов цього договору банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 132000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 28 лютого 2020 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,4 % річних.

Станом на 09 лютого 2015 року відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить:

-66169 доларів 20 центів США - кредитна заборгованість;

-5855 доларів 85 центів США - заборгованість по процентам;

-24747 гривень 87 копійок пені за прострочення сплати кредиту;

-7275 гривень 26 копійок пені за прострочення сплати процентів.

Забезпеченням виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань по кредитному договору є укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 договір поруки № 183787 від 28 лютого 2008 року.

Відповідно до п. 1.3. договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором , включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, встановлення порядку та строків повернення боргу.

Вимоги цієї зустрічної позовної заяви мотивуються тим, що після укладення кредитного договору та договору поруки між банком та відповідачами за первісним позовом відбулась істотна зміна економічних умов в країні та зростання курсу іноземної валюти. Про можливість таких змір позивач не знав та не міг їх передбачити. У нього погіршився матеріальний стан та платоспроможність по розрахунку за отримані кредити. Подальше виконання умов договору в умовах економічної кризи порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при їх укладенні. Сторони не досягли між собою згоди щодо розірвання договорів.

Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати договір про надання споживчого кредиту № 0 від 28 лютого 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1; встановити порядок та строки повернення позивачем боргу за даним кредитним договором у розмірі, визначеному судом на момент його розірвання, розстрочивши таке повернення на п'ять років, шляхом внесення грошових коштів на вказаний відповідачем рахунок рівними частками в останній робочий день кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання рішенням суду в даній справі законної сили (а.с. 90-96).

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Вимоги цієї зустрічної позовної заяви мотивуються тим, що зі змісту ст. 559 ЦК України вбачається, що вимогу до поручителя має бути пред'явлено протягом 6 місяців від дня настання строку основного зобов'язання. Вважає, що така вимога має бути пред'явлена шляхом звернення банку до суду, а не будь-якої іншої письмової вимоги, саме з позовною заявою з вимогами до поручителя. Порука припинилась, оскільки позов до неї як до поручителя пред'явлений до суду в лютому 2015 року, а боржник з 01 червня 2014 року взагалі припинив повернення кредитних коштів та здійснення інших платежів за кредитним договором.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що припинив свою дію договір поруки № 183787 від 28 лютого 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 на забезпечення договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 лютого 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1; встановити дату припинення даного договору поруки (а.с. 104-106).

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовів заперечував. Зазначив, що вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, умовах договору та спрямовані на ухилення від виконання кредитних зобов'язань. Вимоги до поручителя ОСОБА_2 банк пред'являв, і таку вимогу ОСОБА_2 отримала, тому порука не припинилась.

Представник ОСОБА_1 проти задоволення первісного позову заперечував, вимоги зустрічних позовів підтримав та вважав, що вони підлягають задоволенню.

ОСОБА_2 також заперечувала проти задоволення первісного позову та підтримала вимоги зустрічних позовів, вважала, що вони підлягають задоволенню з наведених у них підстав.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (статут АКІБ «УкрСиббанк» викладно в новій редакції, відповідно до якої назва банку була змінена на Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов цього договору банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 132000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 28 лютого 2020 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,4 % річних (а.с. 6-12).

АКІБ «УкрСиббанк» змінив назву на Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк».

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів поверненні кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме:

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежів, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахуванні такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті;

-пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Сплата пені за несвоєчасне повернення кредиту обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погашував суму кредиту та відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Станом на 09 лютого 2015 року відповідачем ОСОБА_1 прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить:

-66169 доларів 20 центів США - кредитна заборгованість;

-5855 доларів 85 центів США - заборгованість по процентам;

-24747 гривень 87 копійок пені за прострочення сплати кредиту;

-7275 гривень 26 копійок пені за прострочення сплати процентів.

Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по договору про надання споживчого кредиту станом на 09 лютого 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 19-31).

Забезпеченням виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань по кредитному договору є укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 договір поруки № 183787 від 28 лютого 2008 року (а.с. 17-18).

Відповідно до п. 2.2. договору поруки у випадку невиконання ОСОБА_1 його зобов'язань за основним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, вимоги позивача за первісним позовом про стягнення суми позову солідарно з усіх відповідачів ґрунтуються на законі.

За таких обставин, первісний позов підлягає задоволенню.

Суд вважає, що вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, встановлення порядку та строків повернення боргу не підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 посилається на те, що відбулась істотна зміна економічних умов в країні та зростання курсу іноземної валюти, про можливість таких змір позивач не знав та не міг їх передбачити, у нього погіршився матеріальний стан та платоспроможність по розрахунку за отримані кредити, тому з підстав, передбачених ч. 2 ст. 651 ЦК України він просить розірвати договір про надання споживчого кредиту.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що внаслідок всесвітньої фінансової кризи та стрімкого зростання курсу долара США по відношенню до гривні, він втратив можливість виплачувати кредит.

Частиною 1 ст. 652 визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Разом з тим, укладаючи кредитний договір будь-яка сторона з'ясовує, на яких умовах він укладається, а тому з власної ініціативи на момент отримання коштів визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не можуть безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін договору.

Суд вважає, що зростання курсу долара США - валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті.

За таких обставин, ОСОБА_1 міг усвідомлювати вірогідність зміни курсу долара США та був попереджений про таку можливість, а тому це не є істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладанні кредитного договору.

У такому випадку вимога про розірвання договору не підлягає задоволенню. Не підлягають задоволенню і вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 про встановлення порядку та строків повернення боргу за даним кредитним договором, які є похідними від основної вимоги.

ОСОБА_2 також звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Посилається на те, що банк не пред'явив їй вимогу як поручителю за кредитним договором у визначений законом строк. Вважає, що така вимога мала бути пред'явлена лише шляхом звернення банку з позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З наданої суду довідки-рахунку вбачається, що останній платіж за договором про надання споживчого кредиту вчинений 31 жовтня 2014 року (а.с. 28).

Вимоги до поручителя ОСОБА_2 про необхідність виконання зобов'язання банк направив 05 листопада 2014 року (а.с. 43-44, 45). Зазначену вимог ОСОБА_2 отримала 24 листопада 2014 року (а.с. 49).

У такому випадку, суд вважає, що вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію та встановлення дати припинення даного договору поруки не підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовів слід відмовити.

Керуючись статтями 509, 526, 533, 549, 554, 559, 610, 625, 630, 651, 652, 654, 1046, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» кредитну заборгованість в розмірі 66169 доларів 20 центів США, заборгованості по процентам у розмірі 5855 доларів 85 центів США, пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 24747 гривень 87 копійок, пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 7275 гривень 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1827 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1827 гривень.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, встановлення порядку та строків повернення боргу.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: