_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5945/16
УХВАЛА

15.12.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» в особі державного реєстратора ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 15.12.2016 року звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» в особі державного реєстратора ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації, в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:30338709 від 06.07.2016 року 13:49:15, номер запису про право власності: 15267900; квартири АДРЕСА_1, загальною площею 40,2 кв.м., за ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.12.2016 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено до попереднього судового засідання.

Разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_2 надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 40,2 кв.м., яка на цей час належить на праві власності ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1;

- встановлення заборони будь-яким особам у тому числі ОСОБА_4 та будь яким органам вчиняти будь-які дії щодо виселення позивача та її сімї з квартири АДРЕСА_2;

- встановлення заборони будь-яким органам та особам проводити дії повязані: з реалізацією будь-яким способом, зі зміною умов нерухомого майна, з реконструкцією, стосовно спірного нерухомого майна квартири АДРЕСА_3.

Позивач в заяві в обґрунтування вищевказаних вимог про необхідність вжиття заходів забезпечення позову посилається на те, що вонаОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають в зареєстрованому шлюбі, за період перебування в якому на неї було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4, яка належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.10.2009 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради згідно з розпорядженням від 30.10.2009 року № 213436, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 19-25080, право власності на яку зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 12.11.2009 року в книзі 732пр-27, номер запису 598. 24 листопада 2009 року між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6Ю, зареєстровано в реєстрі за №4054, за умовами якого ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 суму у розмірі 325890 гривень, що в еквіваленті еквівалентно 38340 доларів США, строком до 24.11.2010 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики грошей від 24.11.2009 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, від 24 листопада 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6Ю, зареєстровано в реєстрі за №4055, за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку ОСОБА_4 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 40,2 кв. м. Сторонами було оцінено предмет іпотеки з урахуванням ринкових цін в 325890 гривень. Позивач зазначила, що нею постійно погашалась отримана позика, відповідно до договору позики грошей від 24.11.2009 року, однак у звязку із-за кризової ситуації, інфляцією у країні, що відобразилось на заробітку її чоловіка, а також з урахуванням того, що в них двоє малолітніх дітей, в неї виникла заборгованість по вказаному договору позики перед ОСОБА_4. Цілком визначити повернуту суму коштів на цей час позивач не має можливості зазначити, з причин того, що позивач розписувалась про передачу грошових коштів в документах ОСОБА_4, та які перебувають саме у неї. Надалі позивач після спливу строку дії договору позики від 24.11.2009 року періодично погашала заборгованість, однак, на минулому тижні, до неї в квартиру почали дзвонити невідомі особи та казати, що це більше не її квартира та щоб вона збирала речі та звільнила її разом з чоловіком та неповнолітніми дітьми. У звязку з чим, позивач перевірила обставини, та згідно з Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.12.2016 року дізналась, що 04.07.2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_3 вчинено державну реєстрацію квартири АДРЕСА_3, за ОСОБА_4, підстава внесення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:30338709 від 06.07.2016 року. Позивач вважаючи дії відповідачів незаконними та протиправними звернулась до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів. Також позивач зазначила, що оскільки нею у позовній заяві ставиться питання щодо скасування незаконного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на її квартиру АДРЕСА_6, проведеного державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_3, та на сьогоднішній день їй так і не можуть пояснити яким чином реєстратор провела такі дії по перереєстрації права власності на іпотечне майно, та враховуючи те що, відповідач тепер як власник її квартири може нею розпоряджатися на власний розсуд, та враховуючи що квартира може бути продана будь-кому, і це призведе до подальших судових тяжб, виселенню її з квартири та інше, вважає необхідним забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, та встановлення заборони вчиняти будь які дії щодо виселення позивача та її сімї з вказаної квартири. Також позивач вважає за доцільним та просить суд забезпечити позов шляхом встановлення заборони будь-яким органам та особам проводити дії повязані: з реалізацією будь-яким способом, зі зміною умов нерухомого майна, з реконструкцією, стосовно спірного нерухомого майна квартири АДРЕСА_3, оскільки перереєстрація спірного нерухомого майна була вчинена протиправно та підлягає скасуванню, на цей час нерухоме майно зареєстровано за відповідачем, а у разі відчуження власником вищевказаної квартири, зміни умов проживання в неї, реконструкції та будь-яких дій, для відновлення прав позивачеві надалі буде необхідно докласти значних зусиль та матеріальних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку поли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, з наданих до суду відомостей та доказів вбачається наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6Ю, зареєстровано в реєстрі за №4054, за умовами якого ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 суму у розмірі 325890 гривень, що в еквіваленті еквівалентно 38340 доларів США, строком до 24.11.2010 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики грошей від 24.11.2009 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, від 24 листопада 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6Ю, зареєстровано в реєстрі за №4055, за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку ОСОБА_4 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 40,2 кв. м. Сторонами було оцінено предмет іпотеки з урахуванням ринкових цін в 325890 гривень.

Згідно з наданою Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна за №75844700, від 14.12.2016 року вбачається, що 04.07.2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_3 вчинено державну реєстрацію квартири АДРЕСА_3, та зареєстровано право власності за ОСОБА_4, підстава внесення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:30338709.

Позивач вважаючи дії відповідачів незаконними та протиправними звернулась до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір стосовно перереєстрації права власності на іпотечне майно квартиру АДРЕСА_3, за ОСОБА_4, яке належало ОСОБА_2.

Згідно з вказаною інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2, належить на праві власності ОСОБА_4.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно перереєстрації права власності на іпотечне майно квартиру АДРЕСА_3, за ОСОБА_4, яке належало ОСОБА_2, на цей час нерухоме майно належить відповідачеві по справі ОСОБА_4, заявлені вимоги про забезпечення позову в частині накладення арешту є співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, у звязку з чим суд вважає, що є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_4 вищевказане спірне нерухоме майно.

Також з урахуванням вищевикладеного, суд також вважає, що є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом встановлення заборони будь-яким органам та особам проводити дії повязані: з реалізацією будь-яким способом та зі зміною (погіршення) умов, здійсненням робіт з реконструкції, щодо квартири АДРЕСА_3, оскільки у разі проведення відповідачем вказаних дій або іншими органами/особами, для відновлення прав позивачеві необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивачів, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Щодо встановлення заборони будь яким особам у тому числі ОСОБА_4 та будь яким органам вчиняти будь-які дії щодо виселення ОСОБА_2 та її сімї з квартири АДРЕСА_2, суд вважає, що в цій частині заява позивача задоволенню не підлягає, оскільки Цивільним процесуальним Кодексом України не передбачено такий вид забезпечення позову, крім того суд зазначає, що вирішення питань стовно виселення осіб з нерухомого майна та проникнення до житла передбачені Цивільним Кодексом України та не є предметом спору в цій справі.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» в особі державного реєстратора ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/15964/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» в особі державного реєстратора ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації, шляхом:

- Накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 40,2 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1.

- Встановлення заборони будь-яким органам та особам проводити дії повязані з реалізацією будь-яким способом та зі зміною (погіршення) умов, здійсненням робіт з реконструкції, щодо квартири АДРЕСА_3.

В іншій частині заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6) та до Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції Одеської області (65000, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.