Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Диканського районного управління юстиції в Полтавській області, Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України про виключення майна з акта опису й арешту, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 09 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Диканського районного управління юстиції в Полтавській області (далі - ВДВС Диканського РУЮ Полтавської області), Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України (далі - Полтавської ОДПІ ГУ Державної фіскальної служби) про виключення майна з акту опису і арешту, визнання права власності.

Позовні вимоги мотивувала тим, що на виконання вироку суду в частині конфіскації майна ОСОБА_2, який є її чоловіком, до акта опису і арешту майна державним виконавцем було включено майно, яке згідно вимог ст. 59 КК України та додатку до КК України не підлягає конфіскації.

Крім того, посилаючись на те, що предмети домашнього вжитку та автомобіль є спільним майном подружжя, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на вказане майно та стягнути з неї грошову компенсацію в рахунок конфіскації частини цього майна.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 09 липня 2015 року позов задоволено частково.

Виключено з протоколу опису й арешту майна від 28 травня 2010 року слідчих органів та акту опису і арешту майна від 20 листопада 2012 року державного виконавця ВДВС Диканського РУЮ Полтавської області жилий будинок з господарськими будівлями, АДРЕСА_1, що належить згідно свідоцтва про право власності ОСОБА_2, а також розташовану за вказаною адресою земельну ділянку розміром 0,43 га для обслуговування житлового будинку - 0,25 га і ведення особистого присадибного господарства - 0,18 га, що згідно Державного акта на право власності на землю зареєстровано на ім'я ОСОБА_2, та знято арешт з вказаних вище видів нерухомого майна як такого, що згідно діючого законодавства не підлягає конфіскації.

Виключено з акту опису й арешту та знято арешт із Ѕ частини земельної ділянки площею 2,285 га, вартість якої згідно проведеної оцінки становить 128 885 грн, яка є особистою власністю ОСОБА_2 згідно державного акта про право власності на землю серії НОМЕР_4 від 09 лютого 2006 року з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області, із залишенням цієї її частини в особистій власності ОСОБА_2

Залишено в акті опису й арешту майна та під арештом Ѕ частину вказаної вище земельної ділянки площею 2,285 га, вартістю згідно проведеної оцінки 128 885 грн, яка є особистою власністю ОСОБА_2 та підлягає конфіскації згідно вироку суду.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави грошову компенсацію в розмірі 29 166 грн за неподільні частини майна, частини яких як власність ОСОБА_2, підлягають конфіскації в дохід держави за вироком суду, та після повної оплати вказаних часток майна передбачено їх перехід у власність ОСОБА_1

Зобов'язано в рахунок стягнення цієї грошової компенсації перерахувати територіальному управління Державної судової адміністрації в Полтавській області з депозитного рахунку р/р 0622, ЗКПО 26304855, МФО 831019 у банку ГУ ДКСУ в Полтавській області в дохід держави грошову компенсацію, як за оплату конфіскованого майна в розмірі 11 000 грн, які були внесені на цей рахунок ОСОБА_1 06 липня 2015 року через Диканську філію ТВБВ Полтавського облуправління Ощадбанку.

Визнано за ОСОБА_1 право особистої власності та виділено їй в особисту власність наступне майно: Ѕ частину жилого будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1; Ѕ частину земельної ділянки, загальна площа якої 0,43 га, для обслуговування житлового будинку і ведення особистого присадибного господарства, що розташована за вказаною вище адресою біля будинку; DVD-програвач, телевізор LG, два крісла, дві шафи для одягу, диван з м'якою оббивкою, а також ѕ частини дивана-піаніно, 3/4 частини шуруповерта, ѕ частини електролобзика, ѕ частини музичного центра «Самсунг», ѕ частини трактора ХТЗ-Т-25-А, держзнак НОМЕР_3, ѕ частини трактора ЮМЗ-6, держзнак НОМЕР_2, ѕ частини автомобіля Chery A15 Amulet, реєстраційний номер НОМЕР_1, а всього нерухомого й рухомого майна на загальну суму 185 300 грн.

В особистій власності ОСОБА_2 залишено Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, Ѕ частину земельної ділянки, загальна площа якої 0,43 га, для обслуговування житлового будинку й ведення особистого підсобного господарства, що розташована за вказаною вище адресою біля цього будинку, ј частину автомобіля Chery A15 Amulet, держзнак ВІ 8482 АР, ј частину трактора ЮМЗ-6, держзнак НОМЕР_2, ј частину трактора ХТЗ- Т 25, держзнак НОМЕР_3, ј частину музичного центру «Самсунг», ј частину шуруповерта, ј частину електролобзика, а всього нерухомого й рухомого майна на загальну суму 138 744 грн.

Виключено з акту опису та знято арешт із вказаного вище майна, яке виділено у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2, крім Ѕ частини належної ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 2,285 га вартістю 128 885 грн для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області, яка підлягає конфіскації за вироком суду, на яку залишено арешт до виконання конфіскації цієї частини земельної ділянки органами державної виконавчої служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 17 листопада 2015 року зазначене рішення районного суду в частині виключення з протоколу слідчих органів опису й арешту майна від 28 травня 2010 року, житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, що належить згідно свідоцтва про право власності ОСОБА_2, а також розташованої за цією адресою земельної ділянки розміром 0,43 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого присадибного господарства, яка згідно державного акта на право власності на землю зареєстрована на ім'я ОСОБА_2 - скасовано.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 09 липня 2015 року, в частині визначення часток у спільній сумісній власності подружжя - змінено, викладено сьомий і восьмий абзац резолютивної частини рішення у такій редакції: «З урахуванням стягнутої з ОСОБА_1 грошової компенсації за долю у майні ОСОБА_2, яка підлягає конфіскації, визнати за ОСОБА_1 право особистої власності та виділити їй в особисту власність наступне майно: Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, а також земельної ділянки розміром 0,43 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого присадибного господарства, ѕ частки трактора колісного ЮМЗ-6, державний номер НОМЕР_2, рік випуску 1975, ѕ частки трактора колісного ХТЗ Т-25, державний номер НОМЕР_3, рік випуску 1987, ѕ частки автомобіля Chery A15 Amulet, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, Ѕ частку музичного центра «Samsung» MAX ZB 630 серійний номер TFW 900076, Ѕ частку дивана-піаніно, Ѕ частку електролобзика «CRAFT» модель JSV-900 SL, Ѕ частку шуруповерта «CRAFT» модель TEC PX CP 21Г, кольоровий телевізор LG серійний номер 212 UT00079, DVD програвач «LG» серійний номер DKE 576Х, два крісла червоного кольору, дві шафи для одягу, диван з м'якою оббивкою.

В особистій власності ОСОБА_2 залишено: Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, а також земельної ділянки розміром 0,43 га для обслуговування житлового будинку й ведення особистого присадибного господарства, ј частку трактора колісного ЮМЗ-6, державний номер НОМЕР_2, рік випуску 1975, ј частку трактора колісного ХТЗ Т-25, державний номер НОМЕР_3, рік випуску 1987, ј частку автомобіля Chery A15 Amulet, держзнак ВІ 8482 АР, рік випуску 2008, Ѕ частку музичного центра «Samsung» MAX ZB 630 серійний номер TFW 900076, Ѕ частку дивана-піаніно, Ѕ частку електролобзика «CRAFT» модель JSV-900 SL, Ѕ частку шуруповерта «CRAFT» модель TEC PX CP 21Г».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з наявності правових підстав для виділення конкретного майна кожному з подружжя, виходячи з рівності їх часток, з урахуванням всього нажитого майна, включаючи й те, на яке за законом не може бути звернуто стягнення за виконавчими документами й яке не підлягає конфіскації.

Апеляційний суд частково погодився з такими висновками суду першої інстанції, при цьому змінив розмір часток майна кожного із подружжя й скасував рішення районного суду в частині виключення з акта опису та арешту жилого будинку та земельної ділянки, на якій він розташований через відсутність таких вимог.

Однак з такими висновками судів повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 05 липня 2011 року, засуджено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого, за ч. 2 ст. 368 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарчими функціями строком на 2 роки з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 лютого 2012 року, вирок Київського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 липня 2011 року щодо ОСОБА_2 змінено, пом'якшено покарання за ч. 2 ст. 368 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарчими функціями строком на 2 роки з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю.

03 серпня 2011 року Київським районним судом м. Полтави був виданий виконавчий лист на виконання вироку Київського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2011 року по виконанню конфіскації Ѕ частини майна, що є власністю ОСОБА_2

20 листопада 2012 року державним виконавцем ВДВС Диканського РУЮ Полтавської області Слинько С.О. було складено акт опису й арешту майна по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-28/2011, виданого 03 серпня 2011 року Київським районним судом м. Полтави, про конфіскацію в доход держави Ѕ частини належного ОСОБА_2 майна.

За вказаним актом опису було описане майно як власність ОСОБА_2 за його місцем реєстрації та проживання, а саме житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1, земельна ділянка розміром 4,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельні ділянки розміром 0,18 га та 0,25 га для ведення особистого сільськогосподарського господарства та обслуговування житлового будинку, колісний трактор Т-25А, реєстраційний номер НОМЕР_3, колісний трактор саморобний ЮМЗ, НОМЕР_2, шуруповерт «СRAFT» модель ТЕС РХ СР 21Г, диван-піаніно, електролобзик «СRAFT» модель JSY-800SL, а також телевізор LG, серійний номер 212 UT00079, 2 крісла червоного кольору, диван з м'якою оббивкою червоного кольору , DYD «LG», серійний номер DКЕ 576 Х, дві шафи для одягу та автомобіль Chery A15 Amulet, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця ВДВС Диканського РУЮ Полтавської області від 06 грудня 2012 року було накладено арешт на вказане майно ОСОБА_2

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила виключити з акта опису та арешту майно, що в силу вимог ст. 59 КК України та додатку до КК України не підлягає конфіскації, а саме жилий будинок, в якому мешкає сім'я засудженого й який знаходиться в сільській місцевості, земельна ділянка, на якій розташований такий будинок та земельна ділянка необхідна для ведення сільськогосподарського виробництва та особистого господарства, а також сільськогосподарська техніка та інвентар. Щодо майна, яке в силу вимог кримінального законодавства підлягає конфіскації, позивач вказувала про те, що воно є спільним сумісним майном подружжя та таким, що не підлягає поділу, у зв'язку з чим просила визнати на нього право власності зі стягненням грошової компенсації в рахунок конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не зверталася з вимогами про поділ спільного майна подружжя, визнання за нею права власності на частину такого майна та виділ частини майна в натурі. Крім того, позивач взагалі не заперечувала право особистої власності ОСОБА_2 на спірне майно.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, а зводяться до того, що спірне майно, що належить відповідачу в силу вимог кримінального законодавства не підлягає конфіскації.

Проте вирішуючи спір, ні суд першої, ні апеляційної інстанції на вищезазначене уваги не звернули, не врахували, що опис та арешт спірного майна проведено на виконання вироку суду в порядку кримінального судочинства, внаслідок чого не визначилися з характером спірних правовідносин та порядком розгляду вимог щодо виключення майна з акта опису та арешту. При цьому, визнавши за позивачем право власності на частину спірного майна, за відсутності таких вимог ОСОБА_1, суди у порушення вимог ст. 11 ЦПК України вийшли за межі позовних вимог останньої, а виключивши частину майна, належного на праві власності ОСОБА_2 з акта опису та арешту фактично змінили судовим рішенням вирок суду відносно останнього.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, правовідносини між сторонами не визначені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК Українищодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України , оскільки порушення закону допущені як районним судом, так і апеляційним, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 09 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 17 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В.Попович

В.О.Савченко