Справа № 591/7844/15-ц
Провадження № 2/591/295/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк ОСОБА_1», третя особа: ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» про визнання поруки припиненою, який в процесі розгляду уточнила, свої вимоги мотивувала тим, що 28 грудня 2007 року між нею та відповідачем укладено договорі поруки № 81536-П. Відповідно до п. 2.2 договору поруки позивач взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/30650/81/81536, який був укладений між ОСОБА_4 та ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_1» 28 грудня 2007 року.

Позивач зазначає, що від ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» 29 січня 2015 року позичальнику ОСОБА_4 надійшла пропозиція щодо перегляду умов кредитування, а з січня 2015 року ОСОБА_4, в звязку з переглядом умов кредитного договору, не вносив плату за кредитні зобовязання, не погашав заборгованість по кредитному договору перед ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1».

В серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» про зобовязання вчинити певні дії. В прохальній частині позову ОСОБА_4 просив суд зобовязати ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» рефінансувати договір № 014/30650/81/81536 від 28.12.2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» за спеціальним курсом (курс переведення 11 тн.) та нова відсоткова ставка 17% річних, без пролонгації.

27 серпня 2015 року ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» подало зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 30973, 35 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 684 119, 74 грн.

ОСОБА_2 не погодилася із зустрічним позовом, оскільки вважає, що порука за договором від 28 грудня 2007 року № 81536-П є припиненою, а тому відсутні підстави стягувати з неї заборгованість за кредитним договором, де вона являється поручителем.

Вказує на те, що договором поруки від 28 грудня 2007 року № 81536-П не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором.

Позивач вважає, що порука за договором від 28 грудня 2007 року № 81536-П є припиненою, так як ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» пропустив передбачений ч.4 ст.559 ЦК України 6-ти місячний строк для предявлення вимоги до поручителя.

На цій підставі просила визнати припиненою поруку за договором поруки від 28 грудня 2007 року № 81536-П, який був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» (а.с.46-50).

Представники позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні 18.03.2016 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. В судове засідання 29 березня 2016 року представники позивача не зявились, завчасно про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, подав письмові заперечення (а.с.56-58). Обґрунтовував тим, що 28 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №81536-П, відповідно до якого ОСОБА_2 виступила поручителем ОСОБА_4 за кредитним договором №014/30650/81/81536 від 28.12.2007 року та взяла на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням Боржника, а саме: повертати кредит у розмірі зазначеному в Договорі, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), у випадках передбаченим Кредитним договором, а також відшкодовувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. Після реквізитів, вказаних у договорі поруки, ОСОБА_2 власноручно зазначила серію та номер своїх паспортних даних, адреси фактичного проживання, місця реєстрації, телефони, посвідчивши це підписом. Відповідач вказує, що ОСОБА_6 належним чином виконав свої зобовязання по кредитному договору, надавши кредитні кошти Позичальнику ОСОБА_4 в сумі 31 400,00 доларів США.

Зазначає, що відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В письмових запереченнях представник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 у своїй позовній заяві зазначає, що останній платіж ОСОБА_4 був здійснено в січні 2015 року, проте дана інформація не є коректною та правдивою. Відповідач вказує, що з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж було здійснено ОСОБА_4 20 березня 2015 року, вимогу ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» предявив позичальнику та поручителю 18 серпня 2015 року, , тобто у шестимісячний термін з моменту настання строку погашення чергового платежу і в строк дії поруки

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав і обовязків є договір.

Пункт 1 ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/30650/81/81536строком дії 240 місяців у розмірі 31400 доларів США, із сплатою 13 відсотків річних (а.с. 61-72).

В забезпечення кредитного договору між ПАТ КБ ОСОБА_3 ОСОБА_1» та ОСОБА_2 28 грудня 2007року був укладений договір поруки №81536-П, згідно якого позивач поручилась перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором (а.с.6-9).

Відповідно до наданої копії розрахунку, позичальник ОСОБА_4 станом на 19 серпня 2015 року має заборгованість за кредитним договором № 014/30650/81/81536 по сплаті кредиту, відсоткам та пені в розмірі 30973,65 доларів США, що еквівалентно 684119,74 грн., яких 28071,13 доларів США заборгованість за кредитом, 1851,09 доларів США заборгованість за відсоткам, 1041,13 доларів США пеня (а.с.70-72).

Як вбачається з копії документу, 18 серпня 2015 року ПАТ «ОСОБА_3 банк ОСОБА_1» звернувся до позивача ОСОБА_2 з вимогою про виконання грошових зобовязань за договором поруки №81536-П(а.с.29-31).

Як вбачається з документів, поданих позивачем, 27 серпня 2015 року ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором (а.с.10-13).

Судом встановлено, що за даний позовом судом прийнято до розгляду як зустрічний, відкрито провадження.

Виходячи з системного аналізу норм закону, що регулюють поруку, вбачається що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до п. 5.1 договору поруки від 28 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» та ОСОБА_2, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором (а.с.8).

Таким чином, умови договору поруки, укладеного з ОСОБА_2, про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-263цс15 від 07.10.2015 року.

Так, з наданих суду копій платіжних документів вбачається, що 20 березня 2015 року ОСОБА_4 здійснював переказ готівки з метою погашення платежу простроченого тіла кредиту в сумі 69,89 доларів США, що еквівалентно 1602,24 грн. та платежі з погашення заборгованості за відсотками в розмірі 310,91 доларів США, що еквівалентно 7210,19 грн. (а.с.90-91).

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Аналогічну правову позицію Верховний Суд України також виклав у постанові № 6- 436цс15 від 23 грудня 2015 року.

Суд вважає, що визначення зобовязань, щодо яких порука припинилася, може здійснюватися судом під час розгляду відповідного позову банку до поручителя про стягнення заборгованості.

В своєму позові ОСОБА_2 посилається лише на те, що ОСОБА_3 звернувся з вимогою про виконання грошових зобовязань за договором поруки поза межами шестимісячного строку визначеного законом.

Однак з цим суд погодитися не може, так як в судовому засіданні встановлено, що останній платіж за кредитним договором здійснено 20 березня 2015 року, а не в січні 2015 року, як зазначала позивач, а ОСОБА_3 направив поручителю вимогу про виконання грошових зобовязань 26.08.2015 року (а.с.29-30, 31) за адресою, зазначеної самим поручителем в договорі поруки (а.с.9).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що строк дії поруки не припинено, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк ОСОБА_1», третя особа: ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено в пятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Г.В. Кривцова