Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУН 336/8566/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
№22ц/778/1984/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до ОСОБА_6, вказавши, що 16.05.2015 року ОСОБА_6 отримала позику в сумі 2000 доларів США (еквівалент 45297,93 грн.) та 12000 гривень, зобов'язавшись повернути кошти до 15.06.2015 року. Оскільки в установлений строк відповідач кошти не повернула, позивач просить стягнути з відповідача суму позики у 57297,93 гривень, відсотки за користування позикою в сумі 7638,65 гривень, інфляційні втрати в сумі 56,40 гривень, відсотки річних в сумі 692,28 гривень, а всього 65685,26 гривень.

Також позивач вказала, що являється волонтером та за місцем своєї роботи зберігала належні їй кошти в сумі 2000 доларів США та 12000 гривень. ОСОБА_6 вказані кошти вкрала, але в міліції відмовились відкривати кримінальне провадження з цього приводу. На вимогу позивача ОСОБА_6 написала розписку на вкрадені кошти, але гроші не повернула, тому позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Також позивач вказувала, що насправді її прізвище є ОСОБА_5 з 2001 року, коли вона уклала шлюб з ОСОБА_7, але, оскільки вона приховувала той факт, що має подвійне прізвище, тож в розписці було вказано, що гроші отримані від ОСОБА_8

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Встановлено, що відповідно до письмової розписки (копія а.с. 10, оригінал оглянутий колегією суддів і його копія завірена доповідачем) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт СВ841000, виданий 05.11.2004 року Шевченківським РВУМВС України в Запорізькій області, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 бере у ОСОБА_8 2000 (дві тисячі) доларів США і 12000 (дванадцять тисяч) гривень до 15 червня 2015 року. Під розпискою міститься дата її складання - 16.05.2015 року та підпис ОСОБА_6

Свої зобов'язання за договором ОСОБА_6 не виконала, тому позивач просила в апеляційній скарзі стягнути з відповідача борг станом на 16 листопада 2015 року у сумі 65685 грн. 26 коп., який складається з: суми позики в розмірі 57297 грн.; процентів за користування позикою 7638 грн. 65 коп.; індексу інфляції у сумі 56 грн. 40 коп.; відсотків річних за прострочення виконання зобовязання 692 грн. 28 коп.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову в оскарженому рішенні вказав, що вірне прізвище за паспортом після шлюбу є «Ярошенко-Сумка» а не «Ярошенко» як зазначено в розписці, а прізвище, імя та по батькові «Ярошенко Олена Віталіївна» не є унікальним та зустрічається досить часто тому позивач не довела, саме вона надала кошти в борг за вказаною розпискою. Окрім цього, суд попередньої інстанції послався на правові позиції викладені у постановах Верховного ОСОБА_7 України від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15 та від 13 травня 2015 року у справі №6-144цс15 відповідно до яких боргове зобовязання має містити умови отримання позичальником в суми борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів, а тому суд виходячи з тексту розписки вважав, що остання не містить в собі зобовязання повернення коштів. Суд, при відмові в позові, також вважав, що між сторонами виникли інші зобовязання ніж боргові.

Однак з такими висновками не погоджується колегія суддів.

Так, згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцю визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України окреслено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

З точки зору ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора грошової суми про яку йдеться в розписці або речей.

У ст. 629 ЦК окреслено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином й відповідно до умов договору (ст.526 ЦК).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовою одиницею України є гривня, а інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується зростанням цін на товари і послуги.

Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним.

Застосування до простроченої суми грошового зобов'язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за своєю правовою природою є відшкодуванням збитків, завданих кредитору внаслідок знецінювання його грошових коштів у зв'язку зі зростанням загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

Таким чином за ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції ураховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у валюті України - гривні.

Прийняті зобов'язання відповідач не виконав, в оговорені договором строки, грошову суму позивачу не сплатив, докази взагалі в цій частині сторонами не надані.

Наявність у позивачки ОСОБА_5, яка до шлюбу мала прізвище «Ярошенко» оригіналу розписки, за яким відповідач взяла у борг у ОСОБА_8 вказану суму коштів вже є достатнім доказом порушення прав саме позивача, а не іншої особи.

Невірним є і висновок суду, що текст розписки не містить в собі зобовязання повернення коштів. Згідно з текстом розписки, який повністю викладено вище (а.с. 10) ОСОБА_6 бере у ОСОБА_8 2000 (дві тисячі) доларів США і 12000 (дванадцять тисяч) гривень до 15 червня 2015 року. Таким чином зазначення у тексті розписки, про те, що відповідач у позивачки бере гроші до певної дати, вказує на обовязок повернення коштів, оскільки кошти були взяти лише на певний строк.

Таким, чином суд вірно застосувавши вказані правові позиції Верховного ОСОБА_7 України, прийшов до невірних висновків щодо дійсних правовідносин сторін.

Окрім цього, ті правовідносини, які існували між сторонами до написання розписки, жодним чином не впливають на її зміст і не звільняють відповідача від обовязку повернення вказаних коштів.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, висновки суду базуються на невірно з'ясованих обставинах справи, що призвело до неправильно вирішення спору між сторонами.

Натомість, з урахуванням встановлених обставин, колегія вважає позов доведеним, а заявлену суму боргу слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Беручи до уваги все вищезазначене, колегія у відповідності до вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює своє рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості за договором позики станом на 16 листопада 2015 року, розмір якої відповідачем не оспорено, у сумі 65685 грн. 26 коп., яка складається з: суми позики в розмірі 57297 грн.; процентів за користування позикою 7638 грн. 65 коп.; індексу інфляції у сумі 56 грн. 40 коп.; відсотків річних за прострочення виконання зобовязання 692 грн. 28 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованість станом на 16 листопада 2015 року у сумі 65685 грн. 26 коп., яка складається з: суми позики в розмірі 57297 грн.; процентів за користування позикою 7638 грн. 65 коп.; індексу інфляції у сумі 56 грн. 40 коп.; відсотків річних за прострочення виконання зобовязання 692 грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрати на сплату судового збору у розмірі 1379 грн. 54 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: