АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Винту Ю.М.

секретар: Герман Я.І.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, третя особа ОСОБА_6 про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, третя особа ОСОБА_6 про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що у квітні 2014 року в с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, на дорозі загального користування, якою вона користувалася для під'їзду до своєї земельної ділянки, ОСОБА_3 висипав гравій та встановив контейнер, а також встановив бетонний фундамент під огорожу та металеві стовпчики, чим обмежив заїзд до її земельної ділянки площею 0,0307, що належить їй на праві приватної власності.

Вказує, що вона звернулася до Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району та до Державної інспекції сільського господарства відносно неправомірних дій ОСОБА_3, однак їх висновками було встановлено, що рішенням Великокучурівської сільської ради

22ц-705/16 головуючий по 1 інстанції Яківчик І.В.

Категорія: 81 доповідач Кулянда М.І.

Сторожинецького району №108-25/09 від 23 вересня 2009 року ОСОБА_3 було змінено конфігурацію його земельної ділянки площею 0,1487 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №110535 від 14 вересня 2007 р., анульовано обмінний файл на землеволодіння та дозволено виготовити новий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1487 га. Також було встановлено, що при зміні конфігурації земельної ділянки було зміщено просторові координати та приватизовано сегмент земель загального користування і у власність ОСОБА_3 перейшла дорога, яку він почав огороджувати, чим створив їй перешкоди у користуванні заїздом.

У звязку з наведеним, просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району №108-25/09 від 23 вересня 2009 року;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №837561 від 26 березня 2012 року, виданого на ім'я ОСОБА_3;

- зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 0,0325 га, дороги (стежки) в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області, шляхом демонтажу встановленого бетонного цоколю та зєднаних металевих стовпчиків для огорожі в бік межі літ. В-Г, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №822661 та звільнити заїзд (дорогу) площею 0,0325 га до земельної ділянки площею 0,0307 га ОСОБА_5, від встановленого контейнера (металевого вагончика), будівельних матеріалів (гравію).

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, третя особа ОСОБА_6 про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та зобовязання вчинити дії, задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області № 108-25/09 від 23 вересня 2009 року.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 837561 від 26 березня 2012 року, виданий на імя ОСОБА_3

Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 0,0307 га, шляхом демонтажу встановленого бетонного цоколю та зєднаних металевих стовпчиків для огорожі в бік межі літ. В-Г , згідно державного акту на право власності на землю серії ЯЛ № 822661 та шляхом звільнення заїзду до вказаної земельної ділянки, від встановленого контейнера (металевого вагончика) і будівельних матеріалів (гравію).

Вирішено питання про судові витрати.

На вказане рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є:

- неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; - недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

- невідповідність висновків суду обставинам справи; - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що рішенням Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, яке оскаржується та виданим на підставі вказаного рішення державним актом порушено права позивача на користування своєю земельною ділянкою, а тому необхідно усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 0,0307 га, шляхом демонтажу встановленого бетонного цоколю та зєднаних металевих стовпчиків для огорожі та звільнення дороги (стежки) до вказаної земельної ділянки, від встановленого контейнера (металевого вагончика) і будівельних матеріалів (гравію).

Однак, такий висновок суду є помилковим, не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов'язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Згідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Частина 1 ст. 126 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначає, що включається до відомостей про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

При цьому, суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого, суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачу по справі належить земельна ділянка розміром 0,0307 га, яка знаходиться в с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 822661 (а.с.8).

Відповідачу по справі ОСОБА_3 належить земельна ділянка, розміром 0,1487 га, яка знаходиться в с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 837561 (а.с.10).

З позовних вимог ОСОБА_5 вбачається, що остання просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні нею земельною ділянкою площею 0,0325 га дороги (стежки), шляхом демонтажу встановленого бетонного цоколю та зєднаних металевих стовпчиків для огорожі та звільнення заїзду до вказаної земельної ділянки, від встановленого контейнера (металевого вагончика) і будівельних матеріалів (гравію), оскільки зазначеним порушуються її права щодо користування земельною ділянкою площею 0,0307 га.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 просив призначити судову земельно-технічну експертизу, висновок якої помилково був прийнятий судом першої інстанції, як належний доказ на підтвердження обставин, на які посилалась позивачка.

Проте, відповіднодо п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Колегія суддів вважає, що висновок експертизи не може бути належним доказом, оскільки є непослідовним та протирічивим.

Так, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи вбачається, що частина земельної ділянки площею 0,0325 га, що значилась землями сільської ради (стежка), згідно з технічною документацією по виготовленню державних актів ОСОБА_3 і ОСОБА_6 за 2007 рік №130 та ОСОБА_5 за 2007 рік №8539, перебуває у власності ОСОБА_3

Частина земельної ділянки площею 0,0028 га, що значилась землями сільської ради (стежка), згідно з технічною документацією по виготовленню державних актів ОСОБА_3 і ОСОБА_6 за 2007 рік №130, перебуває у власності ОСОБА_6

Проте, такий висновок не є результатом досліджень експерта, відображених у мотивувальній частині експертизи, оскільки, в ній зазначено про відсутність документів щодо відведення земельної ділянки - дороги (стежки), яка б межувала із земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 121) та відсутність містобудівних та землевпорядних рішень місцевих органів про наявність дороги будь-якої категорії.

Крім того, експертом зазначено, що у викопіровках земельних ділянок, наявних в технічній документації по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 за 2007 рік та ОСОБА_3, за 2007 та 2010 роки, не містяться зображення доріг в найближчій околиці місця розташування (а.с.123).

Також експерт зазначає, що на ситуаційному плані місцевості в Державній публічній кадастровій карті України (космічна зйомка) видно контури дороги, що з наближенням до досліджувальних земельних ділянок стають слабкішими і закінчуються, не доходячи земельної ділянки ОСОБА_5 (а.с.123).

В суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_7 пояснив, що при проведенні земельно-технічної експертизи ним не проводились топографо-геодезичні роботи. Причини розбіжності у його висновку, зокрема в частині, що стосується відображення ним на схемах, які є додатком до висновку експертизи дійсного геопросторового розміщення земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пояснити не зміг, як і не зміг пояснити, яким чином ним без проведення топографо-геодезичних робіт було встановлено фактичне використання земельних ділянок вказаних осіб.

Також експерт не зміг пояснити, яким чином ним було виготовлено на схемах експертного висновку дійсне геопросторове розміщення земель загального користування у вигляді дороги.

Крім того, експерт підтвердив відсутність генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації і землевпорядних рішень місцевого органу про наявність дороги (стежки), чим фактично спростував свій висновок, підтвердивши обставини, наведені у мотивувальній частині експертизи.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, будь-яких належних та допустимих доказів того, що частина земельної ділянка площею 0,0325 га - це є дорога (стежка) позивачем не надано.

Зокрема, таким належним документом міг бути генеральний план села Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, який взагалі відсутній, що підтверджується довідкою Великокурурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 08 січня 2016 року, з якої вбачається, що генеральний план села знаходиться в процесі виготовлення (а.с.206).

Таким чином, посилання суду першої інстанції, як на належний доказ існування дороги між спірними господарствами на Державні акти сторін є помилковим, оскільки такі Державні акти, які видані на імя сторін, можуть підтвердити тільки право цих сторін на відповідні земельні ділянки, а не про наявність дороги (стежки), що належить сільській раді.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З наведеного слідує, що з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 267 грн. 96 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Великокучурівської сільської ради, Сторожинецького району Чернівецької області, третя особа ОСОБА_6 про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та зобовязання вчинити дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 267 гривень 96 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: