Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Київ
Суддя судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю і вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року, яким первісний позов задоволено частково. Розділено спільне майно подружжя - квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних частках та визнано за сторонами право власності на вищевказане нерухоме майно по 1/2 частці за кожним та ухвалено вселити ОСОБА_3 до спірного житла. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтованого виходив із того, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності на це майно, а тому ОСОБА_2 зобов'язана довести наявність права особистої власності на майно набуте в шлюбі; в судовому засіданні відповідачкою не надано підтверджень, згідно із вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України того, що частина спірної кватири набута не за кошти подружжя, а за її особисті кошти чи конкретних інших осіб, при цьому ОСОБА_3 надано нотаріально посвідчену згоду на здійснення купівлі зазначеного житла саме за спільні кошти, отже квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю сторін у справі у якій їх частки є рівними та позивачу з боку ОСОБА_2 здійснюються перешкоди у користуванні належним йому майном.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права.

Із змісту касаційної скарги і оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю і вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_2.

Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Гвоздик