УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 18 вересня 1982 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Просила суд розірвати шлюб, оскільки шлюбні стосунки фактично припинено з 2013 року, їх поновлення неможливе так як у подружжя відсутнє розуміння між собою. За період шлюбу вони придбали нерухоме майно, а саме кафе швидкого харчування за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 683,5 кв. м, вартість якого дорівнює 505 000,00 грн, а також домоволодіння АДРЕСА_2, вартість якого також дорівнює 505 000,00 грн.

З урахуванням збільшення позовних вимог ОСОБА_6 просила розірвати шлюб та поділити спільне майно подружжя, набуте під час шлюбу, а саме: кафе швидкого харчування, розташоване в АДРЕСА_1, та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, виділивши, виходячи з рівної оцінки зазначених об'єктів нерухомості, позивачу - зазначене кафе швидкого харчування, а відповідачу - домоволодіння.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 02 листопада 2015 року, позов задоволено.

Здійснено поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на кафе швидкого харчування, яке розташоване у АДРЕСА_1, вартістю 505 000,00 грн.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на домоволодіння АДРЕСА_2, вартістю 505 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на кафе швидкого харчування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються, а тому не можуть бути предметом перегляду у касаційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що віднесення кафе швидкого харчування до спільного майна подружжя ОСОБА_6 презюмується в силу ч. 2 ст. 60 СК України та не оспорюється відповідачем.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до рішення Господарського суду Херсонської області від 26 червня 2008 року за ОСОБА_7 було визнано право власності на об'єкт нерухомості - кафе швидкого харчування, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 683,5 кв. м, яке згідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно було зареєстровано за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 16 липня 2008 року.

19 липня 2007 року між АТ «Імексбанк» та приватним підприємцем ОСОБА_7 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 1/17/2007, відповідно якого останньому було надано кредит в сумі 250 000,00 доларів США терміном до 18 липня 2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між АТ «Імексбанк» та приватним підприємцем ОСОБА_7 було укладено іпотечний договір № 1/17/2007, зареєстрований приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. в реєстрі за № 3404.

Предметом іпотеки іпотечного договору є нерухоме майно, а саме: магазин продовольчих товарів з кулінарією і баром загальною площею 696,4 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить на підставі рішення Господарського суду Херсонської області по справі № 11/229-07 від 03 липня 2007 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 Право власності зареєстровано Херсонським державним БТІ 09 липня 2007 року.

Постановою Господарського суду Херсонської області від 09 червня 2011 року фізичну-особу підприємця ОСОБА_7 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру й скасовано арешт, накладений на майно ФОП ОСОБА_7 та інші обмеження по розпорядженню майном боржника й зазначено, що накладення нових арештів чи інших обмежень по розпорядженню майном боржника не допускається.

В ході ліквідаційної процедури банкрута ФОП ОСОБА_7 на повторних торгах (аукціон), які було проведені 10 жовтня 2013 року товарною біржею «Херсонська обласна товарна біржа» відносно продажу нерухомого майна - кафе швидкого харчування, розташованого по АДРЕСА_1, належного ФОП ОСОБА_7, ОСОБА_9 визнано переможцем торгів, який в ході торгів запропонував за лот найбільшу ціну, про що складено протокол від 10 жовтня 2013 року № Б-111/28-13, за результатами якого між позивачем ОСОБА_9 й ліквідатором ФОП ОСОБА_7, арбітражним керуючим КошовимС.О. укладено договір купівлі-продажу придбаного нерухомого майна.

ОСОБА_9 з метою нотаріального посвідчення, укладеного між ними договору купівлі-продажу, придбаного з повторних біржових торгів вказаного нерухомого майна, звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. та постановою від 13 листопада 2013 року приватним нотаріусом Стадник І.В. їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з наявністю обтяжень, а саме у зв'язку з тим, що зазначене нерухоме майно знаходиться у іпотеці, щодо нього накладено заборона відчуження й відсутня згода іпотекодержателя ПАТ «Імексбанк», крім того, закінчився строк дії звіта про оцінку майна, що відчужується.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено частково. Зобов'язано приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадника І.В. зняти заборону - обтяження № 802590 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на відчуження та провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно: кафе швидкого харчування, розташованого по АДРЕСА_1, накладену у зв'язку з посвідченням договору іпотеки від 19 липня 2007 № 3404. Зобов'язано приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. здійснити державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою - обтяження № 802567 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: кафе швидкого харчування, розташованого по АДРЕСА_1, накладену у зв'язку з посвідченням договору іпотеки від 19 липня 2007 № 3404.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відносини стосовно майна фізичної особи-підприємця регулюються нормами ЦК України, Господарського кодексу України (далі - ГК України) та Закону України "Про підприємництво".

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво» розкривається поняття «підприємництва» як безпосередньої, самостійної, систематичної, на власний ризик діяльності по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Проголошена в ч. 1 ст. 3 цього Закону свобода підприємницької діяльності, згідно з якою підприємці мають право без обмежень приймати рішення і здійснювати самостійно будь-яку діяльність, що не суперечить чинному законодавству, розкривається через принципи підприємницької діяльності, зазначені в ст. 5 Закону.

Зокрема, принципами підприємництва є вільний вибір діяльності, залучення на добровільних засадах до здійснення підприємницької діяльності майна та коштів юридичних осіб і громадян, вільне розпорядження прибутком, що залишається після внесення платежів, установлених законодавством, тощо.

Стаття 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства проголосила свободу договору, свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Свобода договору полягає, зокрема, у вільному вияві волі сторін, у тому числі у підприємницькій, господарській діяльності, на вступ у договірні відносини, у можливості вільно обирати собі партнерів у договірних відносинах, у визначенні умов договору тощо.

Результатом наділення юридичних осіб - приватних підприємств і фізичних осіб-підприємців свободою господарської діяльності та підприємництва є застосування ними цивільно-правових договорів як правової форми їх діяльності.

За змістом ст. 51 ГК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст. 55 ГК України суб'єктами господарювання є юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, та фізичні особи - громадяни, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані як підприємці.

Таким чином, майно фізичної особи, яке набуто ним саме як фізичною особою-підприємцем - не за спільні кошти подружжя та яке використовується такою особою в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України.

Як вбачається з рішення Господарського суду Херсонської області від 26 червня 2008 року саме приватним підприємцем ОСОБА_7 самовільно переобладнано нерухоме майно та створено нову річ - кафе швидкого харчування за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, суди попередніх інстанцій у порушення вимог ст. ст. 11, 213, 214 ЦПК України не встановили джерело набуття ФОП ОСОБА_7 спірного майна та не визначилися чи є кафе швидкого харчування за зазначеною вище адресою об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на кафе швидкого харчування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 листопада 2015 року в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на кафе швидкого харчування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова