АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 800003675 від 18.04.2008 в розмірі 2 321 428,70 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2015 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2таОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 2 321 428,70 грн. та судові витрати по 1 827 грн. з кожного.

Справа № 753/12869/15
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3357/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на неповне з'ясування судом обставин та недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що використання Банком доларів США, як предмету кредитування є несправедливими умовами для споживача та позивачем не була надана інформація позичальнику, що валютні ризики під час виконання зобов'язань несе споживач. Зазначив, що Банком не була дотримана процедура дострокового стягнення кредиту та відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука на час звернення позивача до суду припинилася. Вказав, що судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 800003675, предметом якого є надання банком позичальнику кредиту в іноземній валюті в розмірі 115 600 доларів США для оплати позичальником вартості об'єкта нерухомості - земельної ділянки площею 0,2500, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський район, В. Дмитровицька сільська рада, строком до 18.04.2023. За користування кредитними коштами позичальник сплачує банку проценти за процентною ставкою 14,30% річних з розрахунку 360 календарних днів у році, яка діє до оформлення та реєстрації права власності на предмет іпотеки (земельну ділянку), яка стане власністю позичальника в майбутньому. Після оформлення та реєстрації права власності на земельну ділянку та отримання банком державного акта про право власності на земельну ділянку розмір процентної ставки зменшується на 1% (а. с. 5-12). Сторони договору погодили, що погашення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися позичальником щомісячно, не пізніше 18 числа, рівними частинами - по 1 563 долари США, відповідно до графіку платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості усіх супутніх послуг (а. с. 10-12). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 18.04.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк» тв. ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 800003675-П, за умовами якого поручитель поручається за виконання позичальником зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору, або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, а саме: обов'язок повертати банку кредит рівними частинами у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 18.04.2023; обов'язок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до договору; обов'язок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що випливають з основного договору; обов'язок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суми неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за основним договором (а. с. 16). ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником усіх прав і зобов'язань ЗАТ «Альфа-Банк» (а. с. 26). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надавши позичальнику кредит у визначеному договором розмірі відповідно до виписки по особовому рахунку (а. с. 25). Позичальник до липня 2014 року виконував зобов'язання за кредитним договором, з серпня 2014 року став порушувати графік платежів та вносити на погашення кредиту і процентів менші суми, ніж передбачено графіком та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту, а з лютого 2015 року будь-які сплати за кредитним договором взагалі припинив (а. с. 22-23). 18.02.2015 Банком ОСОБА_2 було направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів та інших платежів не пізніше 37 днів з моменту відправлення вимоги (а. с. 100). 17.06.2015 позивач повторно направив позичальнику та поручителю вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором (а. с. 20), яка виконана не була.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 18.06.2015 виникла заборгованість, яка складає 107 224,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 321 428,70 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту в сумі 91 490,29 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1 980 786,28 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 6 894,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 149 266,68 грн.; заборгованість по пені, нарахованій за останні 12 місяців, в сумі 8 839,43 доларів США, що за курсом НБУ складає 191 375,74 грн. відповідно до розрахунку (а. с. 23-24). Враховуючи вищевикладене, позивач з відповідним позовом звернувся до суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 6 , 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору повинен їх виконувати.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Таким чином, договір поруки є таким способом забезпечення виконання зобов'язання, який полягає у залученні третьої особи - поручителя до основного зобов'язання, яке виникло між боржником та кредитором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договором поруки № 800003675-П від 18.04.2008, а саме п. 3.1. передбачено що, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків по кредитному договору як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Сторони договору поруки домовились, що передбачена статтею (пунктом) 3.1. цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених у пункті 2.1. цього договору.

Матеріали справи свідчать, що відповідач всупереч умов вищевказаного кредитного договору перестав сплачувати кошти, внаслідок чого станом на 18.06.2015 виникла заборгованість, яка складає 107 224,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 321 428,70 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту в сумі 91 490,29 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1 980 786,28 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 6 894,46 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 149 266,68 грн.; заборгованість по пені, нарахованій за останні 12 місяців, в сумі 8 839,43 доларів США, що за курсом НБУ складає 191 375,74 грн. відповідно до розрахунку (а. с. 23-24).

Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено про наявність заборгованості позичальника, колегія суддів вважає висновки суду про необхідність стягнення кредитної заборгованості з відповідачів правильними.

Відповідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитодавець має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії.

Відповідно до пунктів 3.6., 5.1. кредитного договору Банк вправі нарахувати пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення та вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками та по пені.

Доводи апеляційної скарги про незаконність видачі вказаного кредиту в доларах США колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вищевказаного кредитного договору, позичальник отримав в кредит кошти в доларах США.

Таким чином, сторони договору банківського кредиту самі визначили, що договір укладається в іноземній валюті, а саме в доларах США, тобто на такі умови добровільно погодився сам позичальник. Що стосується посилань в апеляційній скарзі на вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої після 16.10.2011 надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється, то відповідно до діючого законодавства, дія цього закону на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки вказаний кредитний договір був укладений 18.04.2008.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що не була дотримана процедура дострокового стягнення кредиту є необґрунтованими, оскільки матеріали справи свідчать, що 18.02.2015 ПАТ «Альфа-Банк» на виконання положень пункту 9.1. кредитного договору направив позичальнику ОСОБА_2 письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів та інших платежів не пізніше 37 днів з моменту відправлення вимоги (а. с. 100).

Доводи ОСОБА_2 про те, що при розгляді справи суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука, за вказаним кредитним договором, припинилася з часу першої несплати позичальником щомісячного платежу, колегія судді вважає безпідставним та таким, що не спростовує висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За змістом положень ч. 4 ст. 559 ЦК України для припинення поруки має настати декілька умов: настання строку, визначеного у договорі поруки, або настання строку виконання основного зобов'язання; непред'явлення вимог до поручителя протягом шести місяців з дня настання такого строку. При цьому строк настання виконання основного зобов'язання може настати у строк, визначений договором або законом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-68цс11 умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання зобов'язань за кредитним договором не може вважатись встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Матеріали справи свідчать про те, що на час звернення з відповідним позовом до суду дія договору не припинилася, а після висування Банком вимог до відповідачів про дострокове повернення кредиту та подачею позову пів року не пройшло, а тому відсутні правові підстави визнання поруки такою, що припинена.

Також не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції посилання на необґрунтовану відмову в задоволенні судом клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув суму заборгованості в гривні, не звернувши увагу на те, що кредит брався в доларах США, колегія суддів вважає такими, що також не спростовують висновків суду, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства, це право Банку, в якій валюті стягувати зазначену заборгованість в доларах США або в гривні.

Суд звертає увагу на те, що при ухваленні зазначеного рішення суд першої інстанції не зазначив в резолютивній його частині складові боргу за вказаним кредитним договором, разом з тим з урахуванням вимог ч. 2 ст. 308 ЦК України не знаходить підстав для його скасування.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук