1Справа № 335/2653/16-ц 2/335/927/2016
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2016 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Бойка О.Ю., при секретарі Крижко Я.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, до ОСОБА_2 про стягнення суми за борговою розпискою.

Позовна заява мотивована тим, що між 08.11.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 О,В, укладено договір позики на суму 2670 доларів США, оформлений розпискою з кінцевим строком повернення боргу до 08.11.2014 року. Оскільки відповідач борг не повернув позивач просить стягнути суму боргу та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2759 доларів США, разом з судовими витратами.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсягу просила позов задовольнити повністю

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, пояснили, що дійсно був укладений договір позики, однак кінцевий строк повернення боргу встановлений у розписці 08.11.2114 року, оскільки строк повернення боргу не настав, просят в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.11.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 2670 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с 7).

Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобовязався повернути борг до 08.11.2114 року.

Висновком експерта № 263п від 06.09.2016 року проведеного під час розгляду справи за клопотанням відповідача, встановлено, що у розписці 08.11.2012 року наданій ОСОБА_2ОСОБА_1, дата кінцевого строку повернення боргу фактично була вказана 2114 рік, та потім змінена на 2014 рік.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1047ЦКУкраїни, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Та на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у обов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи з викладеного, та приймаючи до уваги, що за текстом розписки зазначена кінцева дата виконання обов'язків позичальника - 08.11.2114 року, що на час розгляду не наступила і позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем взятих на себе за цією розпискою зобов'язань, суд вважає звернення позивача з вимогою про стягнення боргу та повернення позичених коштів передчасним, тому позовні вимоги необхідно залишити без задоволення. У звязку з відмовою позивачу у позові не підлягають стягненню і судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю. Бойко