1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6831/16-ц 2/335/1554/2016
про відмову у відкритті провадження у справі
15 червня 2016 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,
13 червня 2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_2, за якою він просить суд зобовязати ОСОБА_3 управління Національної поліції в Запорізькій області надіслати йому лист з визнанням факту протиправної діяльності слідчого Бєліча Артема Володимировича в частині виділення матеріалів для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та стягнути зі слідчого Бєліча Артема Володимировича на його користь 20 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вивчивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 122 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
Як вбачається зі змісту вимог позовної заяви, позивач просить зобовязати відповідача ОСОБА_3 управління Національної поліції в Запорізькій області вчинити певні дії, а саме надіслати йому лист з визнанням факту протиправної діяльності слідчого Бєліча Артема Володимировича в частині виділення матеріалів для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В цей же час, друга позовна вимога про стягнення з цього слідчого на його користь моральної шкоди є похідною від першої вимоги, оскільки за змістом позовної заяви позивач повязує спричинення йому моральної шкоди саме із незаконними діями слідчого при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження щодо позивача, під час якого слідчий виділив матеріали для притягнення позивача ще й до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на порушення слідчим норм Кримінально процесуального кодексу України.
За вимогами частини першої статті 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
В цей же час, у статті 105 КАС України визначені способи захисту, які застосовуються в адміністративному позовному провадженні, зокрема, й зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.
Крім того, за вимогами частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
ОСОБА_3 управління Національної поліції в Запорізькій області є субєктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України, та спір виник з приводу здійснення останнім повноважень, зокрема, щодо підтвердження факту протиправних дій слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, тобто службовця правоохоронного органу. Так само і слідчий Бєліч А.В., зазначений другим відповідачем у позовній заяві, є субєктом владних повноважень, наділений відповідно до закону певною компетенцію, зокрема, і в частині здійснення кримінального провадження.
Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
З наведених підстав, доходжу висновку, що розгляд позовної заяви ОСОБА_1 має здійснюватися за правилами адміністративного судочинства, з огляду на що у відкритті провадження у справі слід відмовити, із розясненням позивачеві його права звернутись до адміністративного суду з відповідним позовом з урахуванням правил підсудності, визначених статтями 18, 19 Кодексу адміністративного судочинства України (тобто, до окружного адміністративного суду за місцем проживання позивача або за місцем знаходження відповідача на його вибір).
Крім того, суд також звертає увагу і на те, що за змістом позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивачем були оскаржені дії слідчого під час підготовчого судового засіданні у суді та його скарга була частково задоволена. При цьому, кримінальне провадження щодо позивача за ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя закрито.
Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», яким передбачено певний порядок та послідовність дій, спрямованих на отримання відшкодування шкоди потерпілими особами. Механізм застосування положень вказаного Закону визначено Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року за № 106/1131 (зі змінами та доповненнями). Наведеними вище нормативно-правовими актами встановлено механізм та порядок відшкодування шкоди громадянину, яким, зокрема, передбачається, по-перше, необхідність звернення громадянина із заявою до того органу, який приймав рішення про закриття справи, за наслідками розгляду якої такий орган приймає відповідну постанову про відшкодування шкоди. У разі незгоди з такою постановою, громадянин може оскаржити її до суду.
Що стосується моральної шкоди, то відповідно до вимог статтей 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», то питання про її відшкодування вирішується судом, який розглядав кримінальну справу, за відповідною заявою громадянина.
Відтак, позивач також не позбавлений права звернутись до суду, який приймав рішення про закриття справи щодо нього, а саме до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою в порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Підсумовуючи вищевикладене, доходжу висновку про те, що у відкритті провадження в даній справі слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 122, 210 ЦПК України, суддя
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова