Справа № 275/498/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді: Данилюк О. С.

при секретарі с/з ОСОБА_1,

за участю позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області та ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначивши наступне. Так, 14.03.2015 року померла мати позивачки ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, земельну ділянку площею 0,2162 га, яка розташована на території села Западня Брусилівського району Житомирської області та право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ІІІ-ЖТ № 007573, виданим ОСОБА_3 сільською радою народних депутатів 30.09.2002р. та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 67. 29.07.2015р. позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, де на підставі поданих нею документів було заведено спадкову справу № 57748760. Разом з тим, нотаріус повідомила їй, що обовязковою умовою для отримання земельної ділянки у спадок є наявність кадастрового номеру, а враховуючи те, що державний акт було отримано матірю позивачки ще до набрання чинності діючим Земельним Кодексом, він не містив відомостей про кадастровий номер, а відомості про земельну ділянку не були внесені до Державного земельного кадастру. У звязку з цим позивачка звернулась до інженера землевпорядника ОСОБА_6 для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, для чого уклала з ним договір № 457-В на проведення геодезичних робіт, виготовлення технічної документації та присвоєння земельній ділянці кадастрового номера. Проте після проведення геодезичної зйомки земельної ділянки інженер-землевпорядник повідомив їй про те, що зазначеній земельній ділянці за рішенням ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 21.11.2010р., прийнятого на 4 сесії 6 скликання, вже присвоєно кадастровий номер :04:001:0079 та видано інший державний акт на імя ОСОБА_4 Крім того, позивачка за допомогою мережі інтернет на сайті Публічної кадастрової карти України ввела повідомлений їй кадастровий номер та побачила, що ділянка її матері була обєднана з сусідньою по межі земельною ділянкою в одну цілу під вищевказаним кадастровим номером. З метою зясування ситуації вона вернулась за розясненнями з заявою до голови ОСОБА_3 сільської ради. Листом № 230 від 29.10.2015р. за підписом голови ОСОБА_3 сільської ради їй було повідомлено про те, що зазначена земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю на лежить її матері та ніяких рішень про передачу вказаної земельної ділянки іншим особам ОСОБА_3 сільською радою не приймалось. Однак, 23.11.2015 року нею було отримано рішення Державного кадастрового реєстратора № РВ-15 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру стосовно вищевказаної земельної ділянки з зазначенням таких підстав: невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме перетин ділянок з ділянкою :04:001:0079, площа співпадає на 100% (накладка); знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. При цьому ані її мати, ані вона ніколи від земельної ділянки не відмовлялись, не передавали та не відчужували її іншим шляхом. Тому вважає, що наведені обставини свідчать про те, що земельна ділянка матері позивачки, яку вона мала успадкувати, за рішенням ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 21.12.2010 року, прийнятого на 4 сесії 6 скликання, була незаконно передана у власність інший особі ОСОБА_4, з огляду на що поновлення її прав, про порушення яких вона дізналась 23.11.2015р. після отримання від державного кадастрового реєстратора відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, тобто в межах строку позовної давності, можливе лише шляхом визнання незаконним та скасування вказаного рішення сільської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер :04:001:0079) та виключення запису про неї з Національної кадастрової системи. Просила суд визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської областічетвертої сесії шостого скликання від 21.12.2010 року, визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :04:001:0079) та запис про його державну реєстрацію з Національної кадастрової системи, виданий на імя ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

Співвідповідачі ОСОБА_4 та представник ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської областів судове засідання не зявились, про час на місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином. При цьому про причини своєї неявки відповідачка ОСОБА_7 суд не повідомила; від ОСОБА_3 сільської ради надійшла заява про розгляд справи без їх представника з урахуванням заперечень, які містяться у справі № 275/209/16-а. Разом з тим, матеріали вказаної судової справи, досліджені судом, письмових заперечень відповідача не містять, поважності причин неявки свого представника в заяві ОСОБА_3 сільської ради не вказано, з огляду на що суд вважає можливим на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивачки ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_2, дослідивши матеріали даної цивільної справи, а також судових справ № 275/324/16-ц та № 275/209/16-а, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 15.11.2001р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_8 було подаровано ОСОБА_5 житловий будинок № 33 по вул. Центральній с. Западня Брусилівського району Житомирської області та земельні ділянки площею 0,6604 га, які знаходяться на території ОСОБА_3 сільської ради по вул. Центральній у с. Западня, з яких 0,2500 га для обслуговування житлового будинку та 0,4104 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 7). Вказаний договір дарування було посвідчено нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі під № 2840.

На підставі зазначеного договору дарування 30.09.2002р. ОСОБА_5 отримано державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЖТ № 007573 (а.с. 8).

Крім того, судом встановлено, що рішенням четвертої сесії шостого скликання ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 21.12.2010р. затверджено технічну документацію для видачі документів, що посвідчують право власності на землю, та передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_4 (а.с. 55).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 отримала державний акт серія ЯМ № 312973 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Западня, вул. Центральна, 30а. Цій земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:001:0079 (а.с. 54).

Також судом встановлено, що 14.03.2015р. ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 9).

29.07.2015р. нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу на майно померлої ОСОБА_5 за заявою її доньки ОСОБА_2 (а.с. 10).

26.10.2015р. між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_6 було укладено договір № 457-В на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,2162 га, розташовану за адресою с. Западня вул. Центральна, Брусилівський район Житомирська область, що належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 11).

Згідно протоколу № ПП-015 проведення перевірки електронного документа від 23.11.2015р. було встановлено перетин вказаної ділянки з ділянкою, кадастровий номер якої :04:001:0079; при цьому площа співпадає на 100% (а.с. 15).

Рішенням № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 23.11.2015р. Відділом Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, що належить ОСОБА_5, через перетин ділянки з ділянкою кадастровий номер :04:001:0079 (а.с. 14).

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно із пунктом 7 Перехідних положень ЗК України громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України в ред., що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення ради, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 5 цієї статті було передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно відповіді ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 29.10.2015р. № 230 земельні ділянки в с. Западня згідно державного акту належать ОСОБА_5Р відповідно плану зовнішніх меж та їх опису. Рішення сільської ради про передачу даних земельних ділянок іншим особам не приймалось (а.с. 13).

Таким чином, оскільки земельна ділянка, що належить ОСОБА_5 не вилучалась у встановленому законом порядку, при цьому Відділом Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області було встановлено перетин вказаної ділянки з ділянкою, кадастровий номер якої :04:001:0079, що належить ОСОБА_4, рішення сільської ради щодо передачі у власність ОСОБА_4 вказаної земельної ділянки приймалось з порушенням вимог ч. 5 ст. 116 ЗК України та порушенням прав позивачки ОСОБА_2 як спадкоємиці майна померлої ОСОБА_5

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч. 2 ст. 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

З роз'яснень, викладених у п.п. 7, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року (з послідуючими змінами) вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконний та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За таких обставин рішення четвертої сесії шостого скликання ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 21.12.2010р., яким затверджено технічну документацію для видачі документів, що посвідчують право власності на землю, та передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_4, підлягає визнанню незаконним та скасуванню, тобто позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають задоволенню.

Оскільки норми ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття селищною радою рішення та отримання відповідачкою державного акту на право власності на земельну ділянку) встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акту на право власності, державний акт серія ЯМ № 312973 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Западня, вул. Центральна, 30а, кадастровий номер :04:001:0079, виданий ОСОБА_4 30.01.2012р. Держкомземом в Брусилівському районі Житомирської області, є незаконним та також підлягає скасуванню.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивачки ОСОБА_2 щодо скасування державної реєстрації державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, виданого на імя ОСОБА_4, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх обєднань у діяльність державного кадастрового реєстратора, повязану зі здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.

Як раніше зазначалось судом, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав і інтересів.

Отже, на думку суду, позивачка не позбавлена можливості в подальшому звернутись до відповідних органів у порядку, передбаченому діючим законодавством, щодо скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру та оскарження їх дій у випадку незгоди з ними.

Тобто суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині передчасними.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року, яка прийнята за результатом перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у справі № 6-523цс15, та в силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими у правозастосуванні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської областічетвертої сесії шостого скликання від 21.12.2010 року про затвердження технічної документації для видачі документів, що посвідчують право власності на землю, ОСОБА_4, площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнати незаконним та скасувати виданий на імя ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 312973 (кадастровий номер :04:001:0079).

В іншій частині в задоволенні позову, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі через Брусилівський районний суд Житомирської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення постановлено у нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_9