Провадження № 2/522/6002/16
10 серпня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 50, 9 кв. м., житловою пл. 27, 3 кв. м.
Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що вона разом з ОСОБА_3 відкрито володіли та користувались квартирою №23 по пр-ту Шевченка, 10/6 в м. Одесі, проводили відповідні ремонтні роботи, оплачували житлово-комунальні послуги, підтримували квартиру у належному технічному стані. Позивачка доглядала за ОСОБА_3 та надавала кошти на його утримання.
27 травня 2015 року ОСОБА_3 помер. Витрати на його поховання понесла позивачка. Після смерті ОСОБА_3 стало відомо, що власницею вищевказаної квартири являється ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 червня 2005 року.
Також позивачка зазначила, що за час користування вищевказаною квартирою ніхто з родичів ОСОБА_3, в тому числі відповідачка, не приймав участі у догляді за житлом, не надавав кошти на проведення поточного чи капітального ремонту, не сплачував рахунки за житлово-комунальні послуги, не приймав участі в управлінні майном. Натомість, позивачка постійно та безперервно володіла та відкрито користувалась даним нерухомим майном, у звязку з чим вона просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.
Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Відповідачка з ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем її реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення про вручення їй судової повістки. Про причини неявки до суду не повідомляла.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачки у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку представника позивачки, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 відкрито безперервно володіли та користувались квартирою №23 по пр-ту Шевченка, 10/6 в м. Одесі, проводили відповідні ремонтні роботи, оплачували за житлово-комунальні послуги, підтримували квартиру у належному технічному стані. Позивачка доглядала за ОСОБА_3 та надавала кошти на його утримання, що підтверджується відповідними квитанціями.
27 травня 2015 року ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №415196. Витрати на його поховання понесла позивачка, що підтверджується відповідною довідкою на одержання та підпоховання праху. Після його смерті ніхто з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.
Після смерті ОСОБА_3 позивачці стало відомо, що власницею вищевказаної квартири являється ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 червня 2005 року.
У судовому засіданні доведено, що за весь час користування вищевказаною квартирою ніхто з родичів ОСОБА_3, в тому числі відповідачка, не приймав участі у догляді за житлом, не надавав кошти на проведення поточного чи капітального ремонту, не сплачував рахунки за житлово-комунальні послуги, не приймав участі в управлінні майном, а також не заявляв вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою.
Натомість, ОСОБА_1 постійно та безперервно володіла та відкрито користувалась даним нерухомим майном більше ніж 12 років.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись до ст. 41 Конституції України, п. 9 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», ст. ст. 15, 16, 182, 344 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 50, 9 кв. м., житловою пл. 27, 3 кв. м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Ю.Б. Свячена