Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Буцяк З.І., Собіна С.І.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року позов ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» 69520 дол. США 93 центів США, що становить 1480100 (один мільйон чотриста вісімдесят тисяч 100) гривень 59 коп. заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» 22203 грн. 14 коп. судових витрат зі сплати судового збору.

У задоволені позову ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що згідно розрахунку заборгованості борг за тілом кредиту складає 28255,53 дол. США та заборгованість за відсотками 35370,97 дол. США, позивачем нарахована пені у розмірі 34027,20 дол. США, що є сумою нижчою ніж реальний збиток, який виражений у неотриманні суми заборгованості за тілом кредиту та упущена вигода, яка виражена у неотриманні заборгованості за відсотками, а тому суд безпідставно зменшив суму пені.

Крім того, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що у позовних вимогах до поручителя повинно бути відмовлено, оскільки позивачем протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявлено вимоги до поручителя, оскільки строк основного зобовязання не настав, а умови кредитного договору були порушені.

Просить рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року в частині зменшення розміру пені та відмови у позові до поручителя скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по пені у повному обсязі, позовні вимоги до ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0801/43.

Згідно кредитного договору банк зобовязався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 30000 дол. США терміном повернення до 27 січня 2018 року, а боржник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядку встановленому кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №0801/43 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 28 січня 2008 року, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник.

В порушення умов кредитного договору боржник свої зобовязання належним чином не виконував у звязку з чим станом на 01 жовтня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 102548,13 дол. США, з яких 28255,53 дол. США заборгованість за кредитом, 35370,97 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 34027,20 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 11,74 дол. США штраф, 4882,68 штраф (процентна складова).

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 1046 та 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам кредитного договору, сума заборгованості відповідачем не спростовується, а тому підлягає до стягнення.

В забезпечення кредитного договору від 28 січня 2008 року №0801/43 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0801/43/ДП, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання своїх зобов'язань ОСОБА_1

Згідно зі ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як вбачається із рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2010 року у справі №2-73, задоволено позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1, ОСОБА_3В .та звернуто стягнення на житловий будинок, на умовах виконання договору №0801/43 від 28 січня 2008 року, виконання зобовязань за яким є предметом даного позову.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, позивачем змінено строк виконання зобовязань за кредитним договором, шляхом предявлення позову про звернення стягнення на предмет застави, строк перервався, тому його відлік почався з дати звернення до суду з вищезазначеними позовними вимогами.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову до ОСОБА_2 у звязку з припиненням поруки.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов в частині стягнення пені, суд першої інстанції врахувавши положення ч.3 ст. 551 ЦК України та матеріальний стан ОСОБА_1 і наявність у неї на утриманні 4 малолітніх дітей прийшов до обґрунтованого висновку щодо зменшення її розміру до 1000 дол. США, однак не врахував положення ст. 533 ЦК України.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Згідно із ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачуються на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки НБУ, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовим рішенням лише у національній валюті України - гривні.

Таким чином, суд Апеляційної інстанції погоджується з визначеним судом першої інстанції розміру неустойки в розмірі 1000 доларів США однак розмір пені слід визначити у гривневому еквіваленті.

Згідно офіційного курсу НБУ, станом на 07 червня 2016 року встановлено курс гривні до 100 доларів США в розмірі 2498.56 грн., отже розмір пені по основному боргу становить 1000 * 24.98 = 24 980 грн.

Пунктом 12 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Таким чином, зазначений судом першої інстанції еквівалент суми боргу у іноземній валюті щодо гривні підлягає виключенню із резолютивної частини.

Враховуючи викладене, рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» 69520 дол. США 93 центів США заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» 69520 дол. США 93 центів, що становить 1 480 100 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором змінити, виклавши в такій редакції:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» 28 255 (двадцять вісім тисяч двісті п'ятдесят п'ять) дол. США. 53 цента США заборгованості за кредитним договором; 35 370 (тридцять п'ять тисяч триста сімдесят) дол. США 97 центів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 24 980 (двадцять чотири тисячи дев'ятсот вісімдесят) грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором; 11 (одинадцять) дол. США 74 цента США штрафу (фіксована частина); 4882 (чотири тисячи вісімсот вісімдесят два) дол. США 68 цента США штраф (процента ставка).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий А.М. Шеремет

Судді : З.І. Буцяк

ОСОБА_4