441/1202/16-ц 2/441/722/2016
26.12.2016 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Яворської Н.І.,
при секретарі Цап І.М.,
з участю позивача - ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6»яна Андріївна про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням, -
07.09.2016р. позивачка звернулася до суду із даним позовом, покликаючись на те, що є власником житлового будинку по вул. Миру, 711 в с. Поріччя-Задвірне Городоцького району Львівської області, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.01.2009р. (а.с.4). Право власності на вказаний житловий будинок позивачем набуте на підставі рішення Городоцького районного суду №2-659 від 13.11.2008р. Житловий будинок складається з двох кімнат, житловою площею 28,5 м.кв., кухні, веранди та вбиральні. Загальна площа квартири складає 47,6кв.м.
У даному будинку зареєстровані та проживають крім позивачки, її дочка ОСОБА_4, син ОСОБА_5, внучка ОСОБА_6»яна Андріївна та правнучка ОСОБА_7.
Зареєстрований, але не проживає понад шість років колишній зять ОСОБА_3. Згідно запису в будинковій книзі відповідач зареєстрований в житловому будинку по вул. Миру, 711 в с. Поріччя-Задвірне Городоцького району Львівської області з 16.08.1999 року. (а.с.12-14). Окрім цього відповідач ОСОБА_3 з 2010 року після вибуття з житла не несе жодних витрат по утриманню будинку, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, втратив будь-який зв'язок із спірним житлом. Прописка відповідача у вищевказаному будинку створює проблеми та клопоти для позивачки як власника, оскільки на її адрес надходять претензії вимоги з банку про оплату заборгованості згідно договору кредиту(а.с.16), постійно телефонують та погрожують з колекторського агентства, що негативно впливає на стан здоров»я ОСОБА_1, а тому позивачка не бажає, щоб ОСОБА_3 був зареєстрований чи проживав в належному їй житловому будинку.
Просила суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3, таким, що втратили право користування житловим будинком по вул. Миру, 711 в с. Поріччя-Задвірне Городоцького району Львівської області.
Позовні вимоги позивачем та її представником підтримано в судовому засіданні.
Відповідач в судове засідання не з»явився, хоч був належним чином повідомлений (а.с. 56).
Треті особи- Лаухіна ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6»яна Андріївна в судове засідання не з"явилися, подали до суду заяв про розгляд справи у їх відсутності (а.с.32-41), не заперечують у задоволенні даного позову.
Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивачки, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, є власником житлового будинку по вул. Миру, 711 в с. Поріччя-Задвірне Городоцького району Львівської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.01.2009р. (а.с.4) на підставі рішення Городоцького районного суду №2-659 від 13.11.2008р.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області від 11.08.2016р. №1275, вказано, що зареєстрованими у житловому будинку по вул. Миру, 711 в с. Поріччя-Задвірне Городоцького району Львівської області є : ОСОБА_1 (позивачка), ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_6 (внучка), ОСОБА_7 (правнучка) (а.с.10).
Актами обстеження Виконавчого комітету Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області вищевказаного будинку від 10.08.2016р., та 05.09.2016р., встановлено, що в будинку зареєстрований, але фактично не проживає відповідач ОСОБА_3 (а.с.8-9).
Згідно копії свідоцтва про народження від 23.06.2016р. (а.с.11) вбачається, що в правнучка позивачки ОСОБА_7 є неповнолітнью.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ствердили, що ОСОБА_3 приблизно 5 6 років не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, покинув житло самостійно і більше туди не повертався.
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідач ОСОБА_3 понад 6 років у спірному будинковолодінні, яке належить позивачу, не проживає, вибув з будинку, речей особистого вжитку та документів відповідача у спірному житлі немає, не є членом родини (а.с.15), суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.137 Конституції України, ст.ст.72 ЖК України, п.11 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», ст.ст.10, 11, 88,209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задоволити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинком) по вул. Миру, 711 в с. Поріччя-Задвірне Городоцького району Львівської області .
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) грн. 20 коп. понесених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.
СуддяОСОБА_11ка