АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Костюк Л.С.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 липня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.07.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 26.05.2014 року, посвідчений секретарем Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області та зареєстрований в реєстрі під номером «35». Вирішено питання стягнення судових витрат. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволені зустрічних вимог ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить його в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким її вимоги задовольнити. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що регулюють порядок вирішення спорів щодо спадкового майна при відсутності правовстановлюючих документів, а також розподілу та повернення зайво сплаченого судового збору.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не підтверджуються належними доказами, не відповідають обставинам справи та виходять за межі обґрунтувань позовних вимог.

справа № 22-ц/794/1245/16 р. Головуючий у І інстанції Мізюк В.М.

категорія: 39 Доповідач Лисак І.Н.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та підлягає відхиленню, з наступних підстав.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 будучи належним чином в порядку ч.4 ст.74 та ч.5 ст.76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги до суду не з'явилися, а надане клопотання про відкладення розгляду справи не задоволене як таке, що не містить підтверджень поважності неможливості явки.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволені зустрічних позовних вимог, суд першої керувався правилами ч.1 ст.1297 ЦК України, главою 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі по тексту - «Порядок»), а також рекомендаціями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року №7, з чим погоджується колегія суддів.

Так, ч.1 ст.1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 Гл.10 цього Порядку (в редакції на час пред'явлення зустрічного позову), крім іншого, на підтвердження права на спадщину видаються відповідні свідоцтва.

Ч.3 Гл.13 Порядку визначає, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, належним доказом відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину при такому зверненні особи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яке судом за відсутності клопотання сторони не залучалося.

Крім того, спір між спадкоємцями щодо нерухомого майна стосувався ? його частки, та з урахуванням позовних та уточнених зустрічних позовних вимог не поширювався на іншу ? частину, право відповідача на яку позивачем не оспорювалось, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині відсутності правових підстав у нотаріуса для видачі ОСОБА_2 свідоцтва на ? частки спадкового майна.

Також обґрунтування апеляційної скарги містять посилання на обставини відсутності правовстановлюючого документа та порушення судом норми ст.392 ЦК України, що за правилами диспозитивності цивільного процесу не були предметом дослідження та застосування судом першої інстанції під час розгляду справи, отже в силу ст.303 ЦПК України оцінка цих обставин в рамках цієї справи вимог виходить за межі спору.

Крім іншого, доводи апеляційної скарги містять посилання на порушення судом першої інстанції порядку повернення судового збору після зменшення позовних вимог.

Така підстава повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила, передбачена п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та здійснюється за правилами, визначеними ч.3 цієї норми за ухвалою суду.

Згідно п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони, а також з власної ініціативи суд на підставі ст.220 ЦПК України має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Зміст п.42 цієї Постанови крім іншого, зазначає, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства.

В матеріалах справи відсутня така ухвала, отже не може бути предметом апеляційного перегляду, а питання вирішення цього клопотання за умови наявності такого звернення здійснюється судом першої інстанції в порядку п.6 ч.1 ст.214 в сукупності з п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України шляхом ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 липня 2016 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, через що воно підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді