РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 березня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Меуш К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

08 вересня 2016 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 серпня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00005589, додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу.

Об'єктом лізингу за п. 3.1. Загальних умов є транспортний засіб, зазначений у контракті. Детальна характеристика (індивідуалізація) об'єкту лізингу визначена сторонами в договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.61 benzin, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_4, двигун № НОМЕР_1.

У відповідності з п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов лізингодавець прийняв на себе зобов'язання придбати у власність об'єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше лізинг Україна» придбало об'єкт лізингу.

Сторони цим досягли згоди щодо всіх істотних умов контракту. Договірні зобов'язання позивача перед лізингоодержувачем за договором про фінансовий лізинг виконані повністю та належним чином.

Позивач передав об'єкт лізингу в користування під виплату лізингових платежів відповідачу.

Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) визначено, що перший лізинговий платіж підлягав сплаті 29 серпня 2012 року, а останній - 15 серпня 2017 року. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку.

Положеннями п. 6.3. Загальних умов встановлено, що лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євро/ доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом, чинним на дату виставлення рахунку.

Позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) лізингових платежів, які охоплюють лізингові періоди з червня 2014 року по лютий 2015 року, проте відповідач їх не оплатив, внаслідок чого виникла заборгованість останнього в сумі 38578 гривень 54 копійки.

У зв'язку з цим, позивачем нараховані відповідачу три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 891 гривні 49 копійок та інфляційні втрати в розмірі 17457 гривень 56 копійок.

Також позивачем нараховані відповідачу 9015 гривень 60 копійок за послуги по адмініструванню та обслуговуванню контракту.

У п. 8.2. Загальних умов передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються такі санкції:

-пеня у розмірі 10 % річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (п. 8.2.1. Загальних умов);

-штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані ТОВ «Порше Лізинг Україна» (пункт 8.3.1. цього контракту): еквівалент 15 Євро за першу вимогу, еквівалент 20 Євро за другу вимогу, еквівалент 25 Євро за третю вимогу (якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» вирішить надіслати таку третю вимогу) (п. 8.2.2. Загальних умов);

-компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ «Порше Лізинг Україна» та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до контракту (п. 8.2.3. Загальних умов).

Позивачем були направлені відповідачу нагадування про несплату коштів.

Загальна сума штрафних санкцій за складені та надіслані лізингоодержувачу вимоги (нагадування про несплату) щодо сплати простроченої заборгованості складає 6721 гривню 91 копійку.

Враховуючи допущені з боку лізингоодержувача прострочення по сплаті лізингових платежів, йому згідно з п. 8.2.1. Загальних умов та вимог чинного законодавства, нарахована пеня на загальну суму 2971 гривні 64 копійки.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Аналогічні положення містяться і в умовах укладеного між сторонами контракту.

Враховуючи неодноразові прострочення з оплати та в зв'язку з тим, що такі прострочення тривають більше 30 днів, позивачем було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, але ввід подач її не виконав.

У п. 13.1. Загальних умов сторони погодили, що якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкта лізингу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право вилучити (повернути) об'єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку, у тому числі в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п. 13.7. Загальних умов).

09 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк A.M. вчинено виконавчий напис стосовно повернення автомобіля марки VW Polo Sedan 1.6 І benzin, шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2.

На підставі зазначеного виконавчого напису державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві прийнято постанову від 20 травня 2015р. про відкриття виконавчого провадження № 46617061 з повернення об'єкту лізингу.

Відповідно до Акту опису й арешту майна від 05 березня 2015 року було описано, накладено арешт та повернуто позивачу об'єкт лізингу.

Всього позивачем за вчинення виконавчого напису нотаріуса та залучення третіх осіб, що надають послуги з вилучення об'єкта лізингу, було сплачено 75226 гривень 69 копійок.

В укладеному між сторонами контракті розмір процентів за користування чужими грошовими коштами не встановлено, тому позивач вважає за можливе застосувати правила ч. 1 ст. 8 ЦПК України (аналогія закону) та просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами, що мали бути сплачені у вигляді лізингових платежів в сумі 6661 гривні 93 копійок на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Грубі та неодноразові порушення відповідачем своїх обов'язків по сплаті лізингових платежів спричинили дострокове припинення дії контракту, та як наслідок недоотримання позивачем доходів, на які він розраховував при його укладенні, тому позивачу також було завдано збитків на суму 112308 гривень 58 копійок.

Також позивачем були здійснено витрати на правову допомогу в розмірі 6000 гривень за договором про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року з ТОВ «КПД Консалтинг».

У судовому засіданні 16 березня 2016 року стороною позивача було зменшено розмір позовних вимог на суму 9015 гривень 60 копійок за послуги по адмініструванню та обслуговуванню контракту (а.с. 132-134).

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом здійснення публікації в пресі.

Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29 серпня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00005589, додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу.

Об'єктом лізингу за п. 3.1. Загальних умов є транспортний засіб, зазначений у Контракті. Детальна характеристика (індивідуалізація) об'єкту лізингу визначена сторонами в договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.61 benzin, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_4, двигун № НОМЕР_1.

У відповідності з п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов лізингодавець прийняв на себе зобов'язання придбати у власність об'єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало об'єкт лізингу.

Позивач передав об'єкт лізингу в користування під виплату лізингових платежів відповідачу.

Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) визначено, що перший лізинговий платіж підлягав сплаті 29 серпня 2012 року, а останній - 15 серпня 2017 року. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку.

Положеннями п. 6.3. Загальних умов встановлено, що лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євро/ доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом, чинним на дату виставлення рахунку.

Відповідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами 1-3 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

У ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 ст. 2 цього Закону передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) Лізингових платежів, які охоплюють лізингові періоди з червня 2014 року по лютий 2015 рік, які відповідач не сплатив, тому вимога про стягнення заборгованості в сумі 38578 гривень 54 копійки підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У такому випадку ґрунтуються на законі і вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних у розмірі 891 гривні 49 копійок та інфляційних втрат в розмірі 17457 гривень 56 копійок.

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Пунктом 8.2. Загальних умов договору передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються такі санкції: пеня у розмірі 10 % річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (п. 8.2.1. Загальних умов); штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані ТОВ «Порше Лізинг Україна» (пункт 8.3.1. цього контракту): еквівалент 15 Євро за першу вимогу, еквівалент 20 Євро за другу вимогу, еквівалент 25 Євро за третю вимогу (якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» вирішить надіслати таку третю вимогу) (п.8.2.2. Загальних умов).

Якщо лізингоодержувач, відповідно до п.п. 8.3. та 8.3.1. Загальних умов, прострочить оплату лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 (семи) робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, позивач надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 (вісім) робочих днів. У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, лізингодавець має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1. контракту. сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим Контрактом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були направлені відповідачу вимоги щодо сплати, серед яких: перше нагадування про несплату від 03 липня 2014 року, друге нагадування про несплату від 17 липня 2014 року та треті нагадування про несплату від 04 серпня 2014 pоку, від 15 серпня 2014 року, від 04 вересня 2014 року, від 17 вересня 2014 року, від 03 жовтня 2014 року, від 16 жовтня 2014 року, від 04 листопада 2014 року та від 17 листопада 2014 року (а.с. 38-50).

Вимога про стягнення 6721 гривні 91 копійки за складені та надіслані вимоги (нагадування про несплату) та пені в розмірі 2971 гривні 64 копійок підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на умовах контракту, укладеного між сторонами.

У абзаці 2 п. 13.1. Загальних умов сторони погодили, що якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкта лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право вилучити (повернути) об'єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку, у тому числі в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п. 13.7. Загальних умов).

09 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк A.M. вчинено виконавчий напис стосовно повернення лізингоодержувачем - ОСОБА_1 на користь лізингодавця - ТОВ «Порше Лізинг Україна» об'єкта фінансового лізингу - автомобіля марки VW Polo Sedan 1.6 І benzin, шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві прийнято постанову від 20 травня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 46617061 з повернення об'єкту лізингу.

Відповідно до Акту опису й арешту майна від 05 березня 2015 року було описано, накладено арешт та повернуто позивачу об'єкт лізингу.

У п. 13.6. Загальних умов сторони погодили, що відповідач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені позивачем у зв'язку з вилученням (повернення) об'єкта лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги з вилучення об'єкта лізингу.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підтвердження витрат з вилучення (повернення) об'єкта лізингу сторона позивача надала суду акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та платіжні доручення на підтвердження оплати юридично-консультаційних послуг з повернення заборгованості ОСОБА_1 (а.с. 96-102).

Разом з тим, з цих документів не вбачається, які саме дії були вчинені в зв'язку з вилученням (повернення) об'єкта лізингу, в чому полягали такі дії та з чого складається їх вартість, тому вимоги в частині стягнення 75226 гривень 69 копійок не підлягають задоволенню в зв'язку з недоведеністю, а оплата витрат за вчинення виконавчого напису не передбачена умовами договору.

Позивач також просить стягнути з відповідача 6661 гривню 93 копійки за користування чужими грошовими коштами. Зазначає, що контрактом та законом за користування чужими грошовими коштами на період прострочення виконання грошового зобов'язання розмір процентів не встановленим, тому вважає, що в такому випадку відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України за аналогією закону слід застосовувати ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зі змісту цієї статті вбачається, що її нормами передбачено в якому випадку можуть встановлюватись проценти за користування чужими грошовими коштами. Для правовідносин, які виникли між сторонами ні договором, ні законом розмір процентів не встановлений, тому в стягненні 6661 гривні 93 копійок слід відмовити.

Положення закону у ст. 1048 ЦК України, яку за аналогією просить застосувати сторона позивача, стосується визначення розміру процентів саме для правовідносин за договором позики.

Позивач просить стягнути з відповідача 112308 гривень 58 копійок завданих збитків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Вбачається, що під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним з видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Разом з тим, стороною позивача не надано належних доказів щодо отримання збитків. Фактично такі вимоги ґрунтуються лише на поясненнях сторони позивача та не підтверджують можливу реальність отримання доходів за звичайних обставин.

З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

Позивач просить також стягнути з відповідача 6000 гривень витрат на правову допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пунктом 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такого розрахунку суду не надано.

Крім того, у ст. 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Представники позивача діяли в судовому засідання на підставі довіреності від ТОВ «Порше Лізинг Україна» та суд, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 56 ЦПК України не вирішував питання про їх допуск до участі в справі як осіб, що мають право на надання правової допомоги. Будь-яких доказів, що правова допомога надавалась позивачу особами, які за законом мають право на надання правової допомоги суду надано не було.

З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 666 гривень 21 копійку судового збору.

Оскільки під час розгляду справи стороною позивача було зменшено розмір заявлених вимог на 9015 гривень 60 копійок, то підлягає поверненню позивачу надмірно сплачена сума судового збору в розмірі 90 гривень 15 копійок.

Керуючись статтями 6, 22, 202, 509, 526, 530, 536, 610, 611, 623, 628, 638, 806, 807, 1048, 1214 ЦК України, статтями 1, 2, 7 Закону України «про фінансовий лізинг», ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», 3, 4, 8, 10, 11, 56, 57-60, 84, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» заборгованість по лізинговим платежам у розмірі 38578 гривень 54 копійки, три проценти річних у розмірі 891 гривні 49 копійок, інфляційні втрати в розмірі 17457 гривень 56 копійок, штрафні санкції за складені та надіслані вимоги (нагадування про несплату) в розмірі 6721 гривні 91 копійки, пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 2971 гривні 64 копійок та 666 гривень 21 копійку судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Зобов'язати Управління Державного казначейства України у Солом'янському районі м. Києва повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 90 гривень 15 копійок, внесені ним згідно з платіжним дорученням № 50024270 від 28 серпня 2015 року через Філію «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь банк» Київ, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: