Справа № 522/2405/15-ц
Провадження №2/522/900/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, КП «ЖКС «Порто-Франківський», Одеська міська рада про визнання права власності на допоміжні приміщення та усунення перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі у лютому 2015 року звернулися до суду з позовом до відповідачів та просять суд визнати за ними право спільної сумісної власності на допоміжне приміщення підвалу літ. «Б», загальною площею 137,54 кв.м., що знаходиться у двоповерховому будинку літ. «Б» за адресою м. Одеса, вул. Дворянська, 25, а також зобовязати відповідачів усунутим перешкоди у користуванні допоміжним приміщенням підвалу літ. «Б», загальною площею 137,54 кв.м., що знаходиться у двоповерховому будинку літ. «Б» за адресою м. Одеса, вул. Дворянська, 25

В обґрунтування заявлених вимог, позивачі посилалися на те, що вони є власниками квартир № 5,6,7,8 в будинку літ. «Б» за адресою м. Одеса, вул. Дворянська, 25.

Під квартирами позивачів розташоване допоміжне приміщення підвалу літ. «Б» за адресою м. Одеса, вул. Дворянська, 25.

У своєму позові позивачі посилаються на ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", відповідно до якої власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають, а також на п.2 ст. 382 ЦК України, якою передбачено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників не житлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_6, який представляє інтереси ОСОБА_8, ОСОБА_9, просили у задоволенні позову відмовити.

Третя особа: ОСОБА_10 у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що 450/1000 частин квартири № 5 по вул. Дворянській в м. Одесі належить на праві власності ОСОБА_3; квартира № 6 по вул. Дворянській в м. Одесі належить на праві власності ОСОБА_4; квартира № 7 по вул. Дворянській в м. Одесі належить на праві власності ОСОБА_5; квартира № 5 по вул. Дворянській в м. Одесі належить на праві спільної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2.

В будинку № 25 по вулиці Дворянській в м. Одесі знаходиться підвальне приміщення літ. «Б», загальною площею 137,54 кв.м.

Згідно висновку № ЕД-2-1-55/14 від 20.01.2015 р. Судової незалежної експертизи України у підвальному приміщенні літ. Б площею 137,54 кв.м., яке розташоване в багатоквартирному будинку за адресою: м. Одеса, вул. Дворянська, 25 розташовані інженерні комунікації, які призначені для обслуговування цього будинку. Вказане підвальне приміщення є допоміжним приміщенням для обслуговування цього багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", - „допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення);".

Згідно із ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам сільських, селищних, міських, районних у містах рад є виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, серед яких і управління об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на житловий фонд, нежитлові приміщення, інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Однією з підстав набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою (п.2 ст.60 Закону).

Відповідно до п.5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності. Ці правомочності відносяться до виняткової компетенції органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

За приписами ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно офіціального тлумачення, що дане в рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004 року у справі за конституційним зверненням громадян про офіційне тлумачення положень п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій.

Так, багатоквартирні житлові будинки мають житлові приміщення, приміщення загального користування (допоміжні) та нежилі приміщення. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир ставали одночасно і співвласниками допоміжних приміщень будинку (п.2 ст.10 Закону). Нежилі приміщення житлового фонду при приватизації об'єктом приватизації не були, оскільки підлягали передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів (п.9 ст.8 Закону).

У той же час законодавство розрізняє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення.

Стаття 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає поняття допоміжних приміщень та нежитлових приміщень.

Допоміжне приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Окрім того, відповідно до ст.19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно співвласника багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном. При відчуженні приміщення в жилому будинку право на частку неподільного майна підлягає відчуженню разом з приміщенням без виділення частки в натурі.

Об`єкти права спільної власності на майно можуть бути передані в користування фізичній або юридичній особі або групі осіб у разі, якщо це не пов'язано з порушенням прав і інтересів інших співвласників неподільного та загального майна, які охороняються законом.

З огляду на вищезазначені факти та норми права, суд вважає що спірнк приміщення, площею 137,54 кв.м, розташовані в підвалі будинку по вул. Дворянська, 25 у м.Одесі, має статус нежитлового, відтак не є приміщенням загального користування і право спільної сумісної власності у сенсі ч.2 ст.382 ЦК України та п.2 ст.10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» на ці приміщення не виникли у позивачів.

Рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року у справі № 1-2/2004, на яке посилаються позивачі, тлумачить право власників квартир багатоповерхового будинку на допоміжні приміщення, а не на нежилі. Допоміжні приміщення, поняття яких визначено в Законі України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Нежилі приміщення в багатоквартирному житловому будинку таку функцію не виконують. Нежилі приміщення є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Крім того, слід зазначити, що знаходження певних приміщень в підвалах, цокольних поверхах не може визнаватися безумовною підставою віднесення їх до допоміжних приміщень, які підлягають приватизації разом з приватизацією квартир.

Згідно із ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, КП «ЖКС «Порто-Франківський», Одеська міська рада про визнання права власності на допоміжні приміщення та усунення перешкод в користуванні власністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя

17.05.2016