АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/791/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Вирста М.М.
Провадження № 22-ц/789/1437/16 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Сташків Б. І.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

представника відділу ДВС

Тернопільського міського управління юстиції

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2015 року в справі за поданням відділу Державної виконавчої служби Козівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року відділ ДВС Козівського районного управління юстиції звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області із вищевказаним поданням.

В обґрунтування заявлених вимог державний виконавець зазначив, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Козівського районного управління юстиції знаходиться наказ господарського суду Тернопільської області №921/137/15-г/16 від 12 травня 2015 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в користь Комунального підприємства «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради на суму 52385.70 грн.

Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 25 травня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника за вих. №2793 від 26 травня 2015 року. Боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано. Просив обмежити ОСОБА_3 виїзд за межі України.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2015 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Козівського районного суду про стягнення заборгованості 52385.70 грн. в користь Комунального підприємства «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність ухилення боржника від виконання зобовязання.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Пояснила, що в даний час виконавче провадження передано із Козівського відділу ДВС до відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши за матеріалами справи доводи скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання та обмежуючи ОСОБА_3 в праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив із того, що останній ухиляється від виконання своїх зобов»язань та наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Із вказаним висновком колегія суддів не погоджується виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Козівського районного управління юстиції знаходився наказ господарського суду Тернопільської області №921/137/15-г/16 від 12 травня 2015 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в користь Комунального підприємства «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради на суму 52385.70 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження, повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.25 вказаного закону постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Згідно п.4.1.1 Інструкції про вчинення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15 грудня 1999 року, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Згідно довідки, виданої самоврядуванням м.Вільноса, Литовської республіки, ОСОБА_4 20 квітня 2012 року задекларував своє місце проживання в Литовській республіці за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до закордонного паспорта України прийнятий на консульський облік до 2018 року

Таким чином в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття зведеного виконавчого провадження, отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, тому, враховуючи п.4.1.1 вказаної Інструкції, державний виконавець неправомірно приступив до здійснення заходів примусового виконання судових рішень.

Враховуючи викладені обставини, державний виконавець передчасно приступив до виконання дій, пов'язаних із здійсненням заходів примусового виконання рішень та внесенням подання щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно п.1 ч.3 ст.11Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, суд врахував, що боржник рішення суду не виконує, заборгованості не сплачує.

Між тим, законодавством встановлено підстави відмови у виїзді за кордон, які в поданні не відображенні.

Так, положеннями п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під час розгляду подання судом першої інстанції судом не встановлено, в чому полягає ухилення боржника від виконання судового рішення.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Також п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

У відповідності до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Ухилення від виконання юридичного обов»язку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків, які він має змогу виконати.

Сам факт невиконання боржником своїх зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, в судовому засіданні не зайшло свого підтвердження посилання державного виконавця на умисне ухилення боржника від виконання своїх зобов»язань, в зв»язку із чим апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовільнити, ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання відділу Державної виконавчої служби Козівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Керуючись ст.ст.307, 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовільнити.

Ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання відділу Державної виконавчої служби Козівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_5 за межі України відмовити.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6