Справа № 2-п/489/74/2016
У Х В А Л А

Іменем України

18.08. 2016 р. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Тихонова Н.С., отримавши для розгляду заяву Садового товариства «Трикотажник» про перегляд заочного рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва від 04.08.2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Садового товариства «Трикотажник» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Ленінським райсудом м. Миколаєва 04.08.2016 року було постановлено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Садового товариства «Трикотажник» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким задоволено позовні вимоги частково.

16.08.2016 року до суду надійшов Протест від голови правління СТ «Трикотажник», який фактично є заявою про перегляд заочного рішення та відвід головуючого судді по справі.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на справедливий судовий розгляд при вирішенні питання щодо цивільних прав та обов`язків.

Підхід Конвенції до цього принципу правосуддя ґрунтується на двох аспектах: 1) чи є суд безстороннім у субєктивному плані, тобто чи відсутня особиста упередженість суддів; 2) чи наявні в обєктивному плані достатні зовнішні ознаки безсторонності та чи дотримані в конкретній ситуації гарантії безсторонності, які виключали б будь-які обґрунтовані сумніви з цього питання.

При розгляді цивільної справи ні у кого не повинно бути сумнівів в обєктивності та неупередженості суддів. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи.

У звязку з цим частиною 1 статті 21 ЦПК України визначено однією з підстав відводу (самовідводу) судді обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Мною неодноразово розглядались цивільні справи, у яких сторонами були ОСОБА_1 та СТ «Трикотажник».

У зазначеному Протесті голова СТ «Трикотажник» висловлює неприпустимі підозри щодо мене особисто, які не тільки не відповідають дійсності, але і принижують мою професійну гідність та ділову репутацію, загрожує скаргами до різних органів та посадових осіб з вимогою притягнути мене до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, виходячи із зазначених вище положень Конвенції, для виключення будь-яких сумніві щодо моєї безсторонності та обєктивності, вважаю неможливим свою участь у розгляді даної справи.

Згідно п.4 ч.1ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Згідно ч.1 ст.23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20,21,22 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач, зобовязані заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст.20 - 25 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід судді по даній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С.Тихонова