Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2008 року на його користь з Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради було стягнуто 1 750,00 грн недоотриманої суми щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, проте вказана виплата до теперішнього часу йому не виплачена, тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1 750,00 а також, на підставі ст. 625 ЦК України, за період з 20 листопада 2008 року по 04 січня 2016 року, три проценти річних в сумі 867,54 грн та індекс інфляції в сумі 2 332,75 грн.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за позовними вимогами про стягнення 1 750,00 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що між сторонами виник спір про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв'язку із невиконанням рішення суду про стягнення одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, статтею 625 ЦК Українирегулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законами України «Про виконавче провадження» та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки спірні правовідносини виникли, у зв'язку з виконанням рішення суду про стягнення одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
В.О. Кузнєцов