Справа № 314/5879/16-ц Провадження № 2/314/1413/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.А.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області про тлумачення заповіту,

за участю представника позивачів ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області про тлумачення заповітувід 18.05.1990 року, складеного та посвідченого державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори за реєстровим номером 686 щодо заповідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщини у вигляді частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частинах.

В позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилась спадщина в тому числі 23/50 частки в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2.

За життя ОСОБА_6 розпорядився своїм майном, заповідав його синам в рівних частках.

У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, спадкоємцем померлого також є відповідачка - донька померлого, яка також звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька за законом. В оформленні спадщини за заповітом позивачам було відмовлено, так як в заповіті зазначений будинок за адресою АДРЕСА_1, а батькові належала частина будинку по АДРЕСА_2. Через вказану неточність позивачі позбавлені можливості успадкувати майно, що заповідав їм батько, в зв'язку з чим вони змушені звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивачів на позові наполягав, просив задовольнити його на тих підставах, що в ньому зазначені.

Представник відповідачки та відповідачка проти задоволення позову заперечували, мотивуючи це тим, що заповітом було конкретно визначене спадкове майно, жодні неточності, які б не дали змоги визначити буквальне значення слів і понять зазначених у заповіті відсутні.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29 вересня 2015 року (а.с. 8).

Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі 23/50 частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2.

За життя ОСОБА_6 розпорядився своїм майном, заповідав його синам в рівних частках.

У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, спадкоємцем померлого також є відповідачка - донька померлого, яка також звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька за законом. В оформленні спадщини за заповітом позивачам було відмовлено, так як в заповіті зазначений будинок за адресою АДРЕСА_1, а батькові належала частина будинку по АДРЕСА_2. Через вказану неточність позивачі позбавлені можливості успадкувати майно, що заповідав їм батько, в зв'язку з чим вони змушені звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 1235 ЦК України ОСОБА_6 реалізував своє право на призначення спадкоємців та визначив у заповіті, що частина житлового будинку в АДРЕСА_1 він заповідав своїм синам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах (а.с. 53).

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України.

При вирішенні питання щодо тлумачення заповіту суд бере до уваги дійсні наміри спадкодавця - ОСОБА_6, та його волю щодо заповідання позивачам частини житлового будинку, що належав йому на праві власності. Згідно реєстрації право власності ОСОБА_6, належить на праві власності 23/50 частини житлового будинку АДРЕСА_2 (обор.а.с. 13).

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, так як в судовому засіданні доведено, що волевиявлення спадкодавця залишилось незмінним, заповіт не був змінений чи скасований. Відомості, які містить наданий суду заповіт, свідчать про те, що йдеться мова про одну й ту ж частину житлового будинку, яка належала ОСОБА_6 на праві власності, нечіткість яка виявлена в заповіті не є підставою для позбавлення спадкоємців спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Здійснити тлумачення заповіту складеного, ОСОБА_6, який був посвідчений державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори, 18 травня 1990 року за реєстровим номером 686, щодо заповідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщини у вигляді 23/50 частки в житловому будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : В. О. Кіяшко

20.12.2016