Справа № 439/92/16 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/2752/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 3 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 03 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Зазначає, що судом не взято до уваги її пояснення про те, що з часу залишення відповідачем сім'ї він не надавав добровільно жодних коштів на утримання дитини; те, що дитина постійно хворіє і потребує коштів на лікування та відповідач не цікавиться дитиною. Також, судом не взято до уваги те, що вона не має змоги працювати, оскільки доглядає за дитиною. Крім цього, суд посилається на те, що апелянт відмовилась від примусового стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки. Однак, суд не врахував, що відповідач викрав виконавчий лист і залишив сім'ю, а про те, що за дублікатом виконавчого листа необхідно було звернутись в суд апелянт не знала та не мала коштів на дорогу до суду.

В судове засідання сторони не зявилися, причин неявки суду не повідомили, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що сторони належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що від позивача до суду надійшла заява з проханням про розгляд справи у її відсутності.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 192 СК України та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що після вступу у законну силу рішення у справі між сторонами про стягнення аліментів, за яким з відповідача на користь позивача на утримання дитини сторін зобовязано стягувати аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно, позивач зверталася із виконавчим листом про стягнення аліментів до ВДВС, проте, згодом подала заяву про відмову від стягнення аліментів. Тому, на думку суду, не заслуговує уваги твердження позивача про те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дочки, так як вона сама ж відмовилася від них. Окрім того, судом враховано, що позивач не позбавлена права повторно звернутися у ВДВС для примусового стягнення аліментів, проте, цим правом не скористалася на даний час. Також, позивач, незважаючи на вимогу Закону (ст. 192 СК України) в позовній заяві жодним чином не наводить фактів, які б свідчили про наявність підстав, передбачених законом (зміна матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоровя когось із них) для збільшення розміру аліментів, а лише зазначає, що відповідач може працювати і забезпечувати дитину коштами в більшому розмірі. Так, ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні сторонами не наведено жодного підтвердження того, що відбулися зміни, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, раніше визначених судовим рішенням.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного зясування всіх обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів даної справи, справи №439/622/13-ц/2 та сторонами не оспорювалось та не спростовано, рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 23.09.2013 року у справі №439/622/13-ц/2 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання доньки сторін ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На час розгляду згаданої справи (№439/622/13-ц/2) сторони перебували у зареєстрованому шлюбі; обоє сторін офіційно не працювали; позивач не взмозі була працювати, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, отримуючи відповідну допомогу (розмір якої зі слів позивача складав 1500 грн. на місяць); у відповідача утриманців не було; відповідач погоджувався на сплату аліментів у мінімальному розмірі визначеному законом; прожитковий мінімум на дитину до досягнення нею шести років складав 972 грн.

Як вбачається із матеріалів згаданих вище цивільних справ та сторонами не оспорювалось та не спростовувалось, обставини, що мали місце на час ухвалення судом рішення та були враховані при визначенні розміру необхідних до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини сторін частково змінились як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і апеляційної.

Так, по-перше, у сторін змінився склад їх сімї (сімей). Рішенням Бродівського районного суду від 7.12.2015 року шлюб між ними розірвано та таке рішення 18.12.2015 року набрало законної сили (рішення суду а.с. 3). У звязку із розірванням шлюбу змінилися їх (сторін) взаємовідносини та відносини між ними та дитиною, взаємні права та обовязки сторін, їх побут. На даний час позивач проживає із своїми батьками, донькою сторін, сестрою та її донькою та такі складають її сімю (довідка Станіславчицької сільської ради №23 від 12.01.2016 року (а.с. 5). Мати позивача є інвалідом ІІ групи довічно (Довідка міжрайонної МСЕК Серія ЛВА- 1 №469255 а.с. 22).

Позивач на даний час не працює (Довідки Станіславчицької сільської ради №77 від 12.01.2016 року та №123 від 9.03.2016 року а.с. 6, 20). Однак у неї завершилася відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років у звязку із досягненням дитиною трьох років та відповідні виплати. Вказане вплинуло на матеріальне становище дитини та відповідно позивача, яка змушена залучати додаткові засоби на утримання дитини із тих, які могли були витрачені на її особисте утримання.

Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років складає на даний час 1167 грн. у порівнянні із 972 грн. на час ухвалення рішення та з 1.05.2016 року становитиме 1228 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»).

Крім цього, після ухвалення рішення про стягнення аліментів погіршився стан здоровя дитини сторін. Така перебувала періодично у 2014 році на амбулаторному лікуванні у Бродівській ЦРЛ з приводу поведінково-емоційного розладу, ураження ЦНС у вигляді синдрому тонусних порушень. У 2016 році дитині призначено повторно тривале медикаментозне лікування з приводу захворювання (виписка №43 Бродівської ЦРЛ від 10.03.2016 року а.с. 21). Дана обставина, також, впливає, зокрема, і на матеріальний стан позивача, оскільки вказує на необхідність витрат на тривале лікування.

Крім цього, даних про надання коштів відповідачем на утримання дитини сторін немає, як немає і даних про зміну матеріального стану відповідача чи даних про наявність у нього утриманців чи будь-яких даних, що свідчили б про неможливість сплати ним аліментів на утримання доньки сторін.

Зважаючи на те, що відповідач є молодою (25 років), здоровою (доказів протилежного не представлено) людиною презюмується наявність у нього матеріального забезпечення достатнього для його фізичного існування, реалізації прав і свобод та відповідно можливість нести обовязки. Про отримання ним доходів, які свідчили про можливість сплачувати аліменти на утримання дитини без шкоди його прожитковому мінімуму на час розгляду справи про стягнення аліментів, вказує факт часткового визнання ним позову про стягнення аліментів та згода на сплату таких у мінімальному розмірі.

Даних про зміну матеріального стану, стану здоровя відповідача та неможливість ним сплачувати аліменти на утримання дитини сторін у матеріалах справи немає та доказів цього суду не представлено. Клопотань про витребування таких не заявлено.

Зважаючи на вказане, зокрема, на те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулися зміни у сімейному стані сторін; змінився (погіршився) матеріальний стан позивача; погіршився стан здоровя дитини сторін; матеріальний стан відповідача, який дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини сторін не змінився; зважаючи на те, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на обох батьків, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2С є підставними та підлягають до задоволення.

Рішення ж суду про відмову у задоволенні таких слід скасувати ухваленням нового про задоволення позову.

Вказаним слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги та таку задовольнити.

Щодо висновків суду про відмову позивача від стягнення аліментів на її користь, то вказана обставина, яка могла мати місце у певний період, жодним чином не впливає на згадані, встановлені судом апеляційної інстанції обставини, що мають значення для справи та повинні були бути врахованими судом першої інстанції.

Крім цього, як вбачається із ухвали Бродівського районного суду Львівської області від 21.03.2016 року позивачу було видано дублікат виконавчого листа у справі про стягнення аліментів у звязку із втратою оригіналу.

З врахуванням задоволених позовних вимог та вимог апеляційної скарги слід розподілити судові витрати між сторонами.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 1-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 3 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 за рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 23.09.2013 року.

Стягувати з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_3 в користь держави 551,2 грн. судового збору не сплаченого при поданні позову в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 606,32 грн. сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : В.Я. Бакус

ОСОБА_5