Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Поліс» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Поліс» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Поліс» (далі - ПрАТ «СК «Мега Поліс»), у якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ № 5-ОС від 16 лютого 2015 року про її звільнення із займаної посади, у зв'язку із скороченням штату працівників; поновити її на роботі; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 18 000,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 15 жовтня 2013 року вона працювала у ПрАТ «СК «Мега Поліс» на посаді юрисконсульта. У період з 15 січня 2015 року по 13 лютого 2015 року вона перебувала на лікарняному. Після виходу на роботу, 16 лютого 2015 року, їй було вручено наказ № 5-ОС від 16 лютого 2015 року про звільнення у зв'язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що її було звільнено незаконно, оскільки про заплановане скорочення штату та наступне звільнення її повідомлено не було та вона не підписувала, ні наказ про введення в дію нового штатного розпису, ні попередження про звільнення, хоча в них стоять підписи від її імені. Крім того, їй не було запропоновано посаду юрисконсульта, яку займала ОСОБА_6 та, в період запланованого скорочення чисельності штату, перебувала у відпустці по догляду за дитиною. При цьому на вказану вакантну посаду юрисконсульта, після скорочення чисельності штату, була прийнята ОСОБА_7

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ ПрАТ «СК «Мега-Поліс» від 16 лютого 2015 року № 5-ОС про звільнення ОСОБА_4 з посади юрисконсульта ПрАТ «СК «Мега-Поліс» у зв'язку зі скороченням чисельності штату в порядку п. 1 ст. 40 КЗпП України з 16 лютого 2015 року.

Поновлено ОСОБА_8 на посаді юрисконсульта ПрАТ «СК «Мега-Поліс» з 16 лютого 2015 року.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Мега-Поліс» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 лютого 2015 року по 16 червня 2015 року в розмірі 22 129,34 грн та на відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Мега-Поліс» на користь ОСОБА_4 11 478,06 грн витрат на правову допомогу та 121,80 грн витрат на сплату судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Мега-Поліс» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просила рішення суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись не порушення судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

В інших частинах рішення апеляційного суду сторонами не оскаржується.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із положень ст. 237-1 КЗпП України та, визначаючи розмір моральної шкоди, обґрунтовано врахував, що діями відповідача позивачці спричинені моральні страждання, оскільки порушені її трудові права, а також враховано принцип розумності та справедливості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд врахував положення ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», надав належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, та дійшов до обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Інші доводи касаційних скарг фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів попередніх інстанцій.

Що стосується доводів ОСОБА_4 про незадоволення позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу за подання апеляційної скарги, то вказане питання може бути вирішено судом в порядку ст. 220 ЦПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Поліс» відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова