Справа № 458/528/16-ц 4-с/458/3/2016
14 червня 2016 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді Строни Т.Г., за участю секретаря Яворської Ю.В., розглянувши в м.Турці Львівської області скаргу представника ПАТ "Укрсоцбанк" ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції від 30.06.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві,
13 травня 2016 року до суду із даною скаргою звернувся представник ПАТ "Укрсоцбанк", ОСОБА_1
Просить суд визнати постанову старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції від 30.05.2015 року, яку вони отримали лише 06.05.2016 року, про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП № 42483884) неправомірною та скасувати її.
ПАТ "Укрсоцбанк" вважає постанову ст. державного виконавця неправомірною із таких підстав.
Підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець зазначив те, що ним повідомлено про проведення експертної оцінки стягувача і боржника, стягувачу двічі надсилався лист про проведення проплати авансового внеску за надані експертом послуги; станом на 30.06.2015 року від стягувача не поступило авансового внеску, у зв'язку із чим виконавчий лист слід повернути стягувачеві. При прийнятті оскаржуваної постанови державний виконавець керувався п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".
Однак він вважає, що обов'язки сторін виконавчого провадження передбачені ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно із ч.1 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач може внести певну грошову суму для здійснення необхідних витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.
Вважає, що у стягувача немає обов'язку авансувати витрати на здійснення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду.
Також у мотивувальній частині постанови державний виконавець не вказує, яким чином ПАТ "Укрсоцбанк" перешкоджає провадженню виконавчих дій.
Згідно із ч. 4 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" копія постанови мала бути надіслана сторонам виконавчого провадження протягом трьох днів. Однак оскаржувана постанова винесена державним виконавцем 30.06.2015 року, а направлена на адресу ПАТ "Укрсоцбанк" лише 04.05.2016 року.
В судовому засіданні представник ПАТ "Укрсоцбанк" скаргу підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.
В судовому засіданні представник відділу державної виконавчої служби скаргу визнав частково.
Просить залишити скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" щодо визнання постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції від 30.06.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП № 42483884) неправомірною та її скасування без розгляду, а скаржнику розяснити право повторно предявити виконавчий документ до виконання.
Пояснив, що, дійсно, постанова старшого державного виконавця від 30.06.2015 року була надіслана скаржнику лише 04.05.2016 року.
Ст. державним виконавцем Яворським С.Я. 17.03.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої скеровано для відома та виконання сторонам виконавчого провадження. Також 17.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а саме накладено арешт на вищезазначену земельну ділянку, копію постанови скеровано для відома сторонам виконавчого провадження та у відповідні реєструючі органи. Згідно з витягом із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень на зазначену земельну ділянку накладено арешт.
12.08.2014 року відділ ДВС Турківського РУЮ звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» з листом, в якому зазначалось, що з метою повного своєчасного виконання виконавчого документа, керуючись ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження", відділ ДВС просить надати письмову згоду на авансування витрат на проведення виконавчих дій, повязаних з описом, арештом та оцінкою майна. Одночасно стягувача було попереджено, що в разі непроведення авансування витрат на проведення виконавчих дій виконавчий лист буде повернуто без виконання відповідно до п.4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Відповіді ПАТ "Укрсоцбанк" щодо надання чи ненадання згоди до відділу ДВС не надходило.
20.09.2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту земельної ділянки, зазначеної у виконавчому документі.
02.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення ринкової вартості арештованої земельної ділянки.
Одночасно стягувача було попереджено, що в разі непроведення авансування витрат на проведення виконавчих дій, виконавчий лист буде повернуто без виконання відповідно до п.4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Авансового внеску в сумі 1200,00 грн., або відповіді ПАТ "Укрсоцбанк" щодо надання чи ненадання згоди до відділу ДВС не надходило.
Аналогічні листи за № 1294/09-42 від 07.04.2015 року та № 1652/09-42 від 12.05.2015 року було скеровано на адресу ПАТ "Укрсоцбанк" відповідно 07.04.2015 року та 12.05.2015 року, авансового внеску або відповіді про відмову внесення авансового внеску від ПАТ "Укрсоцбанк" не надходило.
Оскільки реалізація арештованого майна врегульована Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів в СЕТАМ (системі електронних торгів арештованим майном), яка почала працювати з 01.05.2014 року, в пункті 1 зазначеного порядку зазначено, що згідно з тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом ОСОБА_3 юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, визначено термін "арештоване майно", яке підлягає продажу через електронні торги - рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в ч.8 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження"), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації.
Для впровадження примусової реалізації земельних ділянок через систему електронних торгів потрібно вносити відповідні зміни до чинного законодавства, зокрема, до Земельного кодексу України.
Про це зазначено у відповіді ОСОБА_3 юстиції України на відповідну ініціативу Незалежної асоціації банків України, про що повідомили „ЗіБ в НАБУ, - ,,Процедура реалізації земельних ділянок визначена Земельним кодексом, відмінна від процедури звернення стягнення на майно, яке визначено Законом України „Про виконавче провадження. У звязку з цим дія Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів не може бути поширена на процедуру реалізації земельних ділянок, говориться у листі - відповіді Мінюсту.
При цьому зазначається, що з метою узгодження процедури реалізації земельних ділянок, на які звернуто стягнення у виконавчому провадженні, ОСОБА_3 юстиції спільно з Державною виконавчою службою розроблено відповідний законопроект.
Примусова реалізація земельної ділянки. Земельна ділянка, на яку звертається стягнення, має реалізовуватися на прилюдних торгах. Закон України ,,Про виконавче провадження містить суперечності як поміж самими його нормами, так і з іншими законодавчими актами. Згідно ч. 6 ст. 62 Закону України ,,Про виконавче провадження вимагається наявність закону, який би регулював продаж земельних ділянок з прилюдних торгів. У свою чергу, ч. 5 ст. 64 Закону України ,,Про виконавче провадження" допускається регулювання порядку проведення прилюдних торгів з продажу арештованого державними виконавцями нерухомого майна боржників ОСОБА_3 юстиції України. Встановлене правило про продаж земельної ділянки, у випадку звернення стягнення, на земельних торгах, що проводяться у формі аукціону. За такої законодавчої плутанини існує практика проведення прилюдних торгів згідно Закону України ,,Про виконавче провадження, Закону України ,,Про іпотеку, Інструкції про проведення виконавчих дій та Тимчасового положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.
Оскільки стягувачем не було проавансовано проведення експертної оцінки та визначення ринкової вартості майна, а також у звязку з тим, що наданий час СЕТАМ не проводить реалізації земельних ділянок, для переривання строку здійснення виконавчого провадження (відповідно до п.2 ст.30 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем було прийнято рішення про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі п.4 ч.1ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа), про що 30.06.2015 року винесено відповідну постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві. Повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно п.5 ст.47 ЗУ ,,Про виконавче провадження не позбавляє стягувача повторно предявити виконавчий лист до виконання, про що зазначено у постанові від 30.06.2015 року.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали виконавчого провадження, номер за ЄДРВП 42483884, суд приходить до наступного.
Із 17.03.2014 року державним виконавцем вчинено такі дії: направлено сторонам виконавчого провадження постанову від 17.03.2014 року із пропозицією боржнику добровільно виконати виконавчий лист;
- викликано боржника до державного виконавця;
- про наявність на виконанні виконавчого листа повідомлено відповідні установи та органи;
- 17.03.2014 року арештовано предмет іпотеки, земельну ділянку;
- 20.08.2014 року складено акт опису і арешту майна;
- 02.09.2014 року призначено експерта, яким визначено вартість його послуг - 1200 гривень;
- 23.02.2015 року, 07.04.2015 року, 12.05.2015 року направлено листи ПАТ "Укрсоцбанк" з проханням внести авансовий внесок для проплати наданих експертом послуг з оцінки арештованого майна боржника з одночасним попередженням боржника про можливість повернення виконавчого документу (про те, що ці листи в ПАТ "Укрсоцбанк" дійсно направлялися, представник стягувача в судовому засіданні не заперечував);
- 30.06.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документу із посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".
Однак копію постанови стягувачу направлено лише 04.05.2016 року.
Відповідно до ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.
Після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження"
1. Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу в тому числі у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;
2. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.
3. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання.
4. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Враховуючи наведені вище вимоги Закону та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця не в повній мірі відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а саме: згідно із п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець мав право повернути стягувачу виконавчий документ в разі, якщо стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, як в даному випадку, але в цьому разі державний виконавець повинен був копію постанови у триденний строк надіслати сторонам виконавчого провадження, в тому числі стягувачу, чого старший державний виконавець протягом тривалого часу - із червня 2015 року по травень 2016 року - не зробив, чим було порушено право стягувача на своєчасне отримання та оскарження ним в суді постанови про повернення виконавчого документу, передбачене Законом України "Про виконавче провадження".
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що є підстави для скасування зазначеної вище постанови.
Правилами ст.383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
За змістом ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії, чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.
На підставі наведеного вище та керуючись статтями 4, 10, 60, 208-210 383, 387 ЦПК України, статтями 42, 47 Закону України "Про виконавче провадження",
В задоволенні решти скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 5 днів із дня її проголошення.

Суддя -