Провадження № 22-ц/780/3546/16 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 52 02.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2016 року колегіясуддівсудовоїпалати в цивільних справах Апеляційного суду Київськоїобласті у складі:

Головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Воробйової Н.С., Верланова С.М.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішенняКиєво-Святошинського районного суду Київськоїобластівід 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємствадорожньогозв'язку, інформаційногозабезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» про стягненнянарахованої, але не виплаченоїзаробітної плати при звільненні, середньогозаробітку за періодзатримкивиплатикоштів при розрахунку, компенсації за затримкувиплатизаробітної плати та відшкодуванняморальноїшкоди, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що з 01 червня 2012 року по 04 листопада 2013 року він працював у відповідача на посаді слюсаря-ремонтника 4 розряду будівельно-монтажної дільниці. При звільненні відповідач не розрахувався з позивачем по заробітній платі за період з липня 2013 року по листопад 2013 року на загальну суму 8049,71 грн., про що свідчить довідка № 25 від 12.03.2014 року, яку позивач просив стягнути на свою користь. А також стягнути середній заробіток за період затримки виплати коштів при розрахунку за період з 04 листопада 2013 року по 15 жовтня 2015 року у розмірі 59657,50 грн., компенсацію за затримку виплати заробітної плати 5343,21 грн. та 10000 грн. моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана йому незаконними діями відповідача, полягає у моральних стражданнях, втратою нормальних життєвих зв'язків між ним та його знайомими і рідними. У зв'язку з чим він став роздратованим, постійно нервував, у нього порушився сон і він став часто хворіти, морально страждав в зв'язку з неможливістю матеріально забезпечити свою сім'ю.

При цьому просив зобов'язати Державне підприємство дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» надати йому довідку про нараховану та невиплачену заробітну плату станом на 07 липня 2015 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.04.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 88-к про припинення трудового договору Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» від 01 листопада 2013 року звільнено з 04 листопада 2013 року ОСОБА_2, слюсаря-ремонтника 4 розряду будівельно-монтажної дільниці за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України на підставі заяви ОСОБА_2 від 01 листопада 2013 року. Даним наказом також вирішено виплатити грошову компенсацію за 12 к.д. невикористаної частини щорічної відпустки за період роботи з 01 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року.

До поданої позовної заяви позивач ОСОБА_2 додав складений власний розрахунок компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, що на його думку, складає 5 343,21 грн., копію наказу № 88-к про припинення трудового договору, копію довідки Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» від 12 березня 2014 року № 25, що видавалась по місцю вимоги, та копію трудової книжки ОСОБА_2.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості, суд виходив з того, що позивачем не доведено в судовому засіданні та не надано суду належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених ним позовних вимог.

Вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача надати довідку про нараховану та невиплачену йому заробітну плату станом на 07 липня 2015 року, суд вважав, що також не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав суду доказів, що між ним і відповідачем з цього приводу виник спір, і що він звертався до відповідача з заявою про надання такої довідки, та відповідач відмовив йому у її наданні.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення позову, що відповідно до статей 57-59 цього Кодексу має бути підтверджено належними та допустими доказами.

З наказу про звільнення вбачається, що при звільненні вирішено виплатити позивачу грошову компенсацію за 12 к.д. невикористаної частини щорічної відпустки за період роботи з 01 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року.

Відомості про те, що існує заборгованість по заробітній платі відсутня.

Довідка № 25 від 12.03.2014 року, на яку як на підставу для задоволення вимог посилається позивач, свідчить про те, що йому нараховувалася заробітна плата. Відомості про те, що заробітна плата не виплачувалася відсутні.

Сумнівним є та обставина, що звернувся позивач до суду через майже два роки після звільнення.

Жодного звернення позивача до відповідача про наявність між ними спору щодо нарахованої але невиплаченої заробітної плати протягом цього часу не має.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і роз'яснював позивачу ОСОБА_2 його права і обов'язки, сприяв здійсненню його прав, в тому числі відповідно до вимог ст. ст. 27 ЦПК України подавати докази, заявляти клопотання, що він має право звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів в обгрунтування заявлених ним позовних вимог..

Проте в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 не заявляв ніяких клопотань про витребування доказів у відповідача і не бажав їх заявляти.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були дослідждені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

До апеляційної скарги позивачем додано роздруківку рахунку в ПАТ ''Український інноваційний банк'' із посиланням на те, що гроші на роботі він мав отримувати на картку masterkard visa, рахунок № НОМЕР_1, проте такий доказ не досліджувався у суді першої інстанції. Крім того цей розрахунок не підтверджує того, що картка видавалася саме відповідачем та що на неї здійснювався переказ заробітної плати.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наданних позивачем доказів, обгрунтованість його позовних вимог щодо невиплати заробітної плати не підтверджується ні належними, ні допустимими доказами, в зв'язку з чим обгрунтованим є висновк суду про недоведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не з'ясував причини невиплати заробітної плати вказаних висновків не спростовують, оскільки недоведеність позовних вимог є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Так як наявності заборгованості по заробітній платі не встановлено, а інші вимоги є похідними від цього, останні також задоволені бути не можуть.

Рішення суду постановлено з додерджанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи про те, що відповідачем не надано документів, якими спростовується довідка № 25 від 12.03.2014 року не мають значення. Ця довідка не містить відомостей про заборгованість.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київськоїобластівід 25 квітня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набираєзаконноїсили з моменту їїпроголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищогоспеціалізованого суду України з розглядуцивільних та кримінальних справ протягомдвадцятиднів.

Головуючий

Судді