Справа № 379/581/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року Таращанський районний суд Київської області

в складі:

головуючого: Бойка М.Г.

при секретарі: Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща

справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вищеназваним позовом. Вимоги мотивовано тим, що 21.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та Відповідачем-1 було укладено кредитний договір K2P6GA00000025, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 12000,00 дол. США на термін до 21.04.2028 року. В порушення вимог кредитного Договору, Відповідач-1 не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором K2P6GA00000025 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та поручителем ОСОБА_2 (Відповідач-2), між ПАТ КБ «ПриватБанк» та поручителем ОСОБА_3 (Відповідач-3), між ПАТ КБ «ПриватБанк» та поручителем ОСОБА_4 (Відповідач-4) були укладені договори поруки. Банком з метою погашення заборгованості направлялися вимоги про дострокове погашення заборгованості, які відповідачі проігнорували. За вказаних обставин представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 48052,41 дол. США, що за курсом 15,86 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.01.2015 року складає 762111,26 грн., а також понесені судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, які наведені в позовній заяві, а також зазначив, що йому відомо про те, що рішенням Тарашанського районного суду Київської області по справі № 379/1150/13-ц від 18.09.2013 року вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 квітня 2008 року у розмірі 33364,90 доларів США, яка дорівнює 266585,58 грн., звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 55,80 кв. м., житловою площею 34,70 кв. м., який розташований за адресою: Київська область м. Тараща, вул. Боженка, 61 шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки із втановленням початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій, а за результатами розгляду 14.06.2014 року вказаним судом цивільної справи № 379/492/14-ц було прийнято рішення виселити ОСОБА_1, ОСОБА_5 (в інтересах якої діє ОСОБА_1), ОСОБА_4 ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 (в інтересах якого діє ОСОБА_3) з житлового будинку по вул. Боженка, 61 в м. Таращі Київської області, який є предметом іпотеки. Вказані рішення набрали законної сили і перебувають на виконанні у ДВС Таращанського РУЮ у Київській області, проте до цього часу не виконані по незалежним від позивача причинах.

Відповідачка ОСОБА_1 (надалі відповідач-1) позов визнала частково, мотивуючи тим, що їй кредит надавався з розрахунку по ставці НБУ 5,05 грн. у відношенні до одного долару США, тобто на момент отримання кредиту в іноземній валюті, кредит був наданий у сумі 12000,00 доларів США, що в еквіваленті до гривні дорівнювало 60600 грн., а тому вона не згідна із розрахунком її заборгованості по курсу долара США до національної грошової одиниці України гривні (15,86 грн. за 1 долар США), оскільки її вини в тому, що знецінилася гривня немає. В звязку із знеціненням гривні та відсутності зростання розміру заробітної плати, а в подальшому і втратою роботи (скорочення посади) вона останній раз вносила платіж в рахунок погашення кредиту в грудні 2008 року.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які згідно договорів поруки від 21.08.2008 року є поручителями перед кредитором за виконанням позичальником ОСОБА_1 зобовязань за даним кредитним договором, у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви в яких просили розглядати дану справу без їхньої участі, а також зазначили, що вони позов не визнають, оскільки рішенням Таращанського районного суду від 18.09.2013 року звернуто стягнення на заставне майно, а саме на житловий будинок по вул Боженка, 61 в м. Тараща в рахунок погашення боргу за вказаним кредитним договором від 21.04.2008 року.

Судом встановлено, що 21.04.2008 року сторони уклали кредитний договір № K2P6GA00000025, за яким Відповідач-1 отримав кредит в розмірі 12000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 21.04.2028 року разом зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу.

Згідно пп. 2.2.2-2.2.4 кредитного договору позичальник зобовязаний виплатити відсотки за користування кредитом та щомісячну винагороду у відповідності до умов даного договору. Погашення кредиту провести в порядку, сумах і строках, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Відповідно до п. 5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від ціни позову.

Тобто згідно умов зазначеного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, саме видав відповідачу-1 кредит у розмірі 12000 доларів США.

Проте відповідач-1 належним чином не виконувала зобовязання за даним кредитним договором, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно з розрахунком станом на 28.01.2015 року становить суму 48052,41 дол. США, яка дорівнює 762111,26 грн. та складається з наступного:

- 12996,23 дол. США заборгованість за кредитом;

- 11108,55 дол. США заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 328,64 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 21315,77 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

- 15,76 дол. США штраф (фіксована частина);

- 2287,46 дол. США штраф (процентна складова),

що відповідає умовам кредитного договору.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором K2P6GA00000025, 21.04.2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки K2P6GA00000025/01 (а.с.117), 21.04.2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки K2P6GA00000025/02 (а.с.116), 21.04.2008 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки K2P6GA00000025/03 (а.с.116).

Відповідно до умов п. 2 вказаних договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконанням зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4 цих договорів поруки, у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до умов п. 5 договору поруки, позивачем було направлено відповідачам повідомлення від 23.02.2015 року № 30.1.0.0/2-031 (а.с.105) з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції, яке залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо не виконав його у строк встановлений договором.

Вимогами ст. 549 ЦК України, передбачено обовязок боржника в разі порушення зобовязання передати кредиторові грошову суму штрафу у вигляді процентної ставки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Проте судом встановлено, що має місце заочне рішення Таращанського районного суду від 18.09.2013 року по справі № 379/1150/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа орган опіки у піклування Таращанської міської ради про звернення стягнення, яке набрало законної сили 06.10.2013 року. Вказаним рішенням позов задоволено та в рахунок погашення заборгованості, яка існувала станом на 26.04.2013 року, за кредитним договором від 21 квітня 2008 року у розмірі 33364,90 Доларів США, яка дорівнювала 266585,58 грн. та складалася з : 12907,97 дол. США - заборгованість за кредитом; 7989,03 дол. США заборгованість по процентах за користування кредитом; 229,95 дол. США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 10 619,35 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина); 1 587,32 дол. США - штраф (процентна складова) звернуто стягнення на житловий будинок загальною площею 55,80 кв. м, житловою площею 34,70 кв. м, який розташований за адресою: Київська обл., м. Тараща, вул. Боженка, буд. 61 шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки із встановленням початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.

Крім того, за результатами розгляду цивільної справи № 379/492/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_5 (в інтересах якої діє ОСОБА_1), ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7 (в інтересах якого діє ОСОБА_3), третя особа: служба у справах дітей та сімї Таращанської районної державної адміністрації Київської області про виселення з предмету іпотеки було прийнято рішення Таращанського районного суду Київскої області від 14.06.2014 року виселити ОСОБА_1, ОСОБА_5 (в інтересах якої діє ОСОБА_1), ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7 (в інтересах якого діє ОСОБА_3) з житлового будинку по вул. Боженка, 61 в м. Таращі Київської області, який є предметом іпотеки.

Вказані рішення набрали законної сили і перебувають на виконанні у ДВС Таращанського РУЮ у Київській області, проте до цього часу не виконані по незалежним від позивача причинах.

Указані обставини встановлено з пояснень сторін (представника позивача та відповідача-1), матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Враховуючи дані обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи розмір збитків заподіяних позивачеві відповідачем-1 в звязку з неповерненням кредиту станом на 28.01.2015 року становить 12996,23 дол. США., а розмір пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором становить 21315,77 дол. США, що значно перевищує розмір збитків, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до розміру несплаченого кредиту, тобто до суми 12996,23 дол. США.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач-1 зобовязана повернути позивачу борг за кредитним договором № K2P6GA00000025 від 21.04.2008 року укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею в розмірі 39732 (тридцять девять тисяч сімсот тридцять два) долари США 87 центів, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.01.2015 року по офіційному курсу гривні 15,86 складає суму 630163 (шістсот тридцять тисяч сто шістдесят три) гривні 35 копійок, оскільки ст.ст. 525, 526 ЦК України, передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а ст. 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати відсотків.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, як поручителів за відповідними договорами поруки, то вони заявлені позивачем до них безпідставно, оскільки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. А виходячи із п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем лише 18.03.2015 року було направлено відповідачам-поручителям повідомлення від 23.02.2015 року № 30.1.0.0/2-031 (а.с.105-108) з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції, хоча право на повернення кредиту достроково було застосовано позивачем значно раніше, що підтверджується рішенням Таращанського районного суду від 18.09.2013 року по справі № 379/1150/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа орган опіки у піклування Таращанської міської ради про звернення стягнення, яке набрало законної сили 06.10.2013 року (а.с. 27-29), тобто порука на момент звернення до суду з даним позовом була припинена.

На підставі часткового задоволення позову з відповідачки-1 на користь позивача підлягають частковому стягненню, понесені ним судові витрати в сумі 3021,13 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог 82,68 %).

Керуючись статтями 15, 526, 549, 551, 554, 559, 610, 612, 625, 629, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер якої НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № K2P6GA00000025 від 21.04.2008 року у сумі 39732 (тридцять девять тисяч сімсот тридцять два) долари США 87 центів, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.01.2015 року по офіційному курсу гривні 15,86 складає суму 630163 (шістсот тридцять тисяч сто шістдесят три) гривні 35 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3021,13 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особою, що не була присутня у судовому засіданні з дня отримання копії цього рішення, апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ:________________