АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1808/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представниці відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Пашковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа - управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області, про визнання державних актів на право власності на земельну ділянку недійсними та скасування їх державної реєстрації за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 серпня 2016 року,

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Пашковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (далі - Рада), третя особа - управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області (далі - Держгеокадастр), про визнання державних актів на право власності на земельну ділянку недійсними та скасування їх державної реєстрації.

ОСОБА_1 зазначив, що позивачка є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, яку вона набула в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_6 Інша ? частина житлового будинку належить ОСОБА_7, яка успадкувала її після смерті ОСОБА_8 В свою чергу ОСОБА_6 і ОСОБА_8 успадкували житловий будинок і земельну ділянку площею 0,4360 за вказаною адресою після смерті своєї матері, ОСОБА_9, в рівних частках кожний. 8 серпня 2003 року ОСОБА_6 і ОСОБА_8 одержали державні акти на право власності на земельну ділянку відповідно НОМЕР_1 і НОМЕР_2, згідно яких вони набули право на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею: ОСОБА_6 - 0,18 га, ОСОБА_8 - 0,25 га. На порушення вимог чинного законодавства останні відійшли від рівності часток на землю, внаслідок чого на даний час позивачка не може оформити право на спадщину.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просила суд визнати державні акти від 8 серпня 2003 року НОМЕР_2 і НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, призначену для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, які видані відповідно ОСОБА_8 і ОСОБА_10, недійсними та скасувати їх державну реєстрацію.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 серпня 2016 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що у даних правовідносинах права ОСОБА_1 не порушені та її вимоги є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідачка ОСОБА_3 визнала апеляційну скаргу.

Представниця Ради ОСОБА_4 у вирішенні спору покладається на думку суду.

Представник Держгеокадастру, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_9 була власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0,4360 га, розташованої за вказаною адресою та призначеної для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 спадщину прийняли її діти - ОСОБА_6 і ОСОБА_8 22 липня 2002 року нотаріус видала їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у відповідності до яких останні набули право на ? частку вказаного домоволодіння кожний.

На підставі цих свідоцтв 8 серпня 2003 року Рада видала ОСОБА_8 та ОСОБА_10 державні акти серії НОМЕР_2 і НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, згідно яких ОСОБА_8 набула право власності на земельну ділянку площею 0,25 га., а ОСОБА_6 - на земельну ділянку площею 0,18 га.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Його єдиним спадкоємцем є дочка ОСОБА_1, яка 26 квітня 2016 року одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом - на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

В свою чергу, ОСОБА_3 як спадкоємець померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 набула право на іншу частину вказаного житлового будинку.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

В силу ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналіз статті 1218 ЦК України дає підстави для висновку, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок і земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Натомість, якщо спадкодавець набув права власності на частину нерухомого майна, то спадкоємець набуває права власності на відповідну частину цього майна.

Отже, до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

За життя ОСОБА_6 набув права власності в установленому законом порядку на земельну ділянку площею 0,18 га, розташовану по АДРЕСА_1. Успадкувавши цю земельну ділянку після смерті матері, ОСОБА_9, він не оспорював її поділ з іншим спадкоємцем - ОСОБА_8

Саме це право в порядку спадкування перейшло до ОСОБА_1

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, одержання ОСОБА_10 і ОСОБА_8 оскаржуваних позивачкою державних актів на право власності на землю не порушує прав та інтересів останньої, тому її позов є безпідставним.

Надані ОСОБА_1 письмові докази достовірно не вказують на те, що поділ спадщини ОСОБА_9 був проведений ОСОБА_10 і ОСОБА_8 з порушенням вимог чинного законодавства. До того ж, сторони не надали суду технічну документацію із землеустрою, на підставі якої ОСОБА_6 і ОСОБА_8 одержали оскаржувані державні акти на право власності на землю.

Довідка Ради від 27 вересня 2016 року № 1473 (а.с. 69) про те, що після смерті ОСОБА_9 цільове призначення земельної ділянки площею 0,4360 га, розташованої по АДРЕСА_1, не змінювалось, є сумнівною, оскільки, як пояснила в апеляційному суді представниця Ради ОСОБА_4, ця інформація зібрана зі слів колишніх працівників Ради, а не на підставі відповідних рішень органу місцевого самоврядування.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

З матеріалів справі вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_6 Висновок суду про недоведеність цього факту є помилковим, разом із тим, ця невідповідність не призвела до неправильного вирішення справи.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ С.А.Карпусь

/підпис/ Н.О. Федорова

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_15

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 47