Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

при секретарі - Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Дніпровський районний відділ Головного управління Держаної міграційної служби у м. Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому просять усунути перешкоду у здійсненні права власності, визнавши відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивачі є власником квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі, крім позивачів, зареєстровані діти ОСОБА_1 - відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 Однак, відповідачі на даний час тільки зареєстровані за вищевказаною адресою, хоча з дня прописки та по даний час в зазначеній квартирі не проживали та не заявляються. Оскільки за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим порушуються права позивачів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що відповідачі є його синами, у 1991 році позивач з дружиною та синами поїхали до Німеччини, в 2003 році позивач повернувся, а сини залишились в Німеччині. В спірній квартирі відповідачі ніколи не проживали, навіть до виїзду до Німеччини, були лише зареєстровані.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судові засідання, призначені на 25.10.2016р. та 29.11.2016 р. не з'явились, були повідомлені про місце та час розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не подали.

З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно частин 2 та 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.05.1993 року, виданим Дніпровською районної державною адміністрацією (а.с.15) та свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові позивача ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно довідки форми № 3, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» №537 від 20.07.2016р., за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.9).

Як убачається з Актів від 31.06.2016р., 06.07.2016р., 10.08.2016р., складених мешканцями будинку по АДРЕСА_1, підписи яких засвідчені начальником ЖЕд №411, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в спірній квартирі не проживають, у зв'язку з виїздом за кордон, на зберіганні їх власності/власних речей немає.(а.с.41-43).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що є сусідкою позивачів, проживає в квартирі №87 43 роки. Відповідачів бачила лише один раз, коли вони були маленькими, приблизно 10 років тому, коли вони по приїзду до України зупинилися в квартирі свідка на 1 день. В спірній квартирі свідок буває раз на місяць, відповідачі там ніколи не жили, їх особисті речі відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що є сусідом позивачів, проживає в квартирі №87. Відповідачів бачив один раз приблизно 10-15 років тому. Відповідачі ніколи не проживали в квартирі позивачів. Свідок бачив відповідачів один раз, коли вони зі своєю матір'ю приїжджали та зупинились в квартирі свідка.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачами доведено факт не проживання відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 протягом строку, що перевищує один рік (на дату звернення з позовом до суду), що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування зазначеним житлом.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

При подачі позовної заяви позивачами сплачено судовий збір в сумі 1104,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивачів підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 1102,40 грн. - по 551,20 грн. з кожного відповідача.

На підставі викладеного, ст. 317, 319, 321, 346, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 57-60, 74-77, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Дніпровський районний відділ Головного управління Держаної міграційної служби у м. Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя