Провадження №2/359/1693/2016
Справа №359/4645/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.,

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суд з вказаним позовом, яким просить визнати за ним право власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Сошників, вул. Вишнева, 47-б, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 грудня 2004 року померла ОСОБА_2 На випадок своєї смерті вона склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своєму онуку, позивачу ОСОБА_1 В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За даним зверненням йому були видані свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №47-б по вул. Вишнева (колишня Революційна) в с. Сошників Бориспільського району Київської області позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, оскільки ОСОБА_2 за життя не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на будинок. У звязку з цим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився. Його представник ОСОБА_3 надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить задовольнити його.

Представник Сошниківської сільської ради Бориспільського району у судове засідання також не з'явився. Сільський голова ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу без участі представника сільської ради та проти позову не заперечує.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2004 року помер ОСОБА_2 Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії 1-БК №517866 (а.с.5).

За час свого життя, а саме: 09 листопада 1994 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Сошниківської сільської ради Бориспільського району ОСОБА_5, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла ОСОБА_1 (а.с.58).

У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З копії спадкової справи №351/2005, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальної конторою, вбачається, що ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.56). Таким чином він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Про що отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 квітня 2016 року (а.с.65).

Як вбачається з довідки №373 від 23 жовтня 2013 року, виданої Сошниківською сільською радою Бориспільського району, житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Сошників, вул. Революційна, 47-б, який належав ОСОБА_2, згідно з записом в погосподарській книзі за №0904-3, був побудований у 1905 році (а.с.9).

Рішенням Сошниківської сільської ради Бориспільського району №30-02-VII від 04 грудня 2015 року в с. Сошників вулиця Революційна перейменована на вулицю Вишнева (а.с.36).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця ОСОБА_2 виникло право власності на вказаний будинок.

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому суд, вважає за допустиме визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок №47-б з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується по вул. Вишнева в с. Сошників Бориспільського району Київської області.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, п.2 ч.1 ст.208, ч.3 ст.209, ст.ст.212-215 та ст.218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Сошників, вул. Вишнева, 47-б, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 06 грудня 2004 року.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський