МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.03.2016 року Справа № 370/262/16-ц
Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, (далі-позивачі) звернулись до Макарівського районного суду з позовом до Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області (далі відповідач), в якому просили визнати за ними в рівних частках (по ? за кожним) право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яка помела 27.10.2010 року, а саме на земельну ділянку площею 0,4834 за з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 2,4370 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 27.10.2010 року померла ОСОБА_3, після чого відкрилась спадщина, зокрема на зазначені вище земельні ділянки. Вони є єдиними спадкоємицями померлої ОСОБА_3 за законом, які прийняли спадщину. Проте отримати у встановленому законодавством порядку відповідне свідоцтво про право на спадщину на згадані вище земельні ділянки, набуті померлою на підставі договорів міни земельних ділянок, не мають можливості в звязку з тим, що спадкодавець за життя, не оформила належним чином правовстановлюючі документи на них.
Позивачі в судове засідання не прибули, їх представник за довіреністю ОСОБА_4 подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві за наявними у матеріалах справи документами, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у звязку із чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши письмові матеріали справи та матеріали спадкової справи № 453 за 2010 рік до майна померлої 27.10.2010 року ОСОБА_3, заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
27.10.2010 року померла гр. ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії 1-ОК №193870, видане 02.11.2010 року виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №27).
Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема і на земельну ділянку площею 0,4834 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 2,4370 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області.
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 453 за 2010 рік до майна померлої 27.10.2010 року ОСОБА_3, до спадкоємців першої черги за законом належать її діти, а саме: ОСОБА_1 (позивач у справі) та ОСОБА_5. Остання у визначений законом шестимісячний строк відмовилась від прийняття спадщини після смерті матері на користь онука померлої - ОСОБА_2, який є позивачем у справі.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли своєчасно та на частину спадкового майна, а саме: житловий будинок №98 по вулиці Перемоги в с. Андріївка Макарівського району Київської області; земельну ділянку площею 0,537 га; право на земельну частку (пай) розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах; земельну ділянку площею 0,537 га; вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що зберігаються в ТВБВ №3033/015 Ощадбанку України - отримали в Макарівській районній державній нотаріальній конторі відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №1-1858, №1-1860, №1-1862, №1-601.
Інші спадкоємці майна померлої ОСОБА_3, які би спадщину прийняли, судом не встановлені, що підтверджується відсутністю у спадковій справі відповідних заяв про прийняття спадщини, а також підтверджується довідкою №624, яка видана 24.10.2015 року Андріївською сільською радою Макарівського району, звідки вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, одна.
Хоча позивачі і своєчасно прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, однак, державний нотаріус своїм листом №1706/02-31 від 24.10.2015 року відмовив позивачам у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,4834 га та площею 2,4370 га, мотивуючи тим, що померла набула вказані земельні ділянки відповідно до договорів міни, які були підставою для видачі спадкодавцю відповідних державних актів, проте, правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки померлою за життя отримані не були і не були зареєстровані в установленому законом порядку.
Проте, за життя ОСОБА_3 не встигла виготовити державні акти на вказані земельні ділянки на своє імя.
Вирішуючи спір, суд виходить також з наступного.
Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 655 - 657, 715 - 716 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладання договорів міни) та ст.ст. 80,81, 124, 125 ЗК України (в редакції, чинній на момент укладання договорів міни) - договір міни вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та нотаріального посвідчення і державної реєстрації. Право власності у сторін на земельну ділянку виникає після державної реєстрації договору та одержання сторонами державного акту на право власності на земельну ділянку. Договір міни є підставою для видачі сторонам державного акту на право власності на земельні ділянки.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 58-60, 79, 212-215, 218, 223-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до ст.223 ЦПК України.
Головуючий М. Ю. Устимчук