пр. № 2/759/338/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Морозова М.О.

при секретарях Захарчук Ю.В., Прохоренко К.М., Самчик І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Святошинського районного відділу Головного управління ДМС у місті Києві про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, вселення в квартиру і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Наталія Іванівна про визнання недійсним договору дарування квартири,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Святошинського районного відділу Головного управління ДМС у місті Києві про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні власністю, а саме двокімнатною квартирою №7, що знаходиться на 2-му поверсі 12-ти поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1; вселення до квартири №7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи відповідач по справі ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного 23.03.2011 р., посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. між ОСОБА_2. як дарувальником, та обдарованою ОСОБА_1, та визнання таким, який укладений шляхом шахрайства та подавлення волі ОСОБА_2, шляхом незаконної лікарської діяльності ОСОБА_1 та шляхом застосування до ОСОБА_2 психотропних та одурманюючих лікарських засобів, які зробили безпорадним фізичний та психологічний стан ОСОБА_2

Представником позивача по справі по основному позову ОСОБА_1-ОСОБА_4 у судовому засіданні було завлено клопотання, підтримане його довірительницею, про закриття провадження по справі згідно п.2 ст. 205 ЦПК України, з тих підстав, що в 2013 р. ОСОБА_2 вже звертався з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним вищевказаного договору дарування спірної квартири з тієї підстави, що відчужувач помилявся в природі правочину, уклавши помилково договір дарування замість договору довічного утримання, і рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2013 р. у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено, рішення суду набрало законної сили.

Суд в зв'язку з заявленим клопотанням вислухав думку представників відповідача, які заперечують проти задоволення клопотання, і прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наданих суду документів, копій позовних вимог та судових рішень і наведених обставин предметом спору по цивільній справі (ун.№759/1304/13-ц, пр. №2/759/2190/13). був договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 23.03.2011 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, і посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І., зареєстрований в реєстрі за №6-751, й правовим обґрунтуванням цього позову була ст. 229 ЦК України-вчинення правочину внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне занчення.

Предметом спору по основному позову по даній цивільній справі, що розглядається, також є оспорювання договору дарування квартири, однак з інших самостійних підстав, а саме-укладення договору дарування шляхом шахрайства та подавлення волі ОСОБА_2, шляхом незаконної лікарської діяльності ОСОБА_1 та шляхом застосування до ОСОБА_2 психотропних та одурманюючих лікарських засобів, які зробили безпорадним фізичний та психологічний стан ОСОБА_2, з посиланням на те, що такі дії підпадають під ознаки кримінальних правопорушень.

Тобто, на даний момент хоч і є судове рішення, яке вступило в законну силу у справі зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, однак позовні вимоги по цивільним справам містять різні підстави для визнання договору дарування недійсним.

Отже, провадження по зустрічному позову повинно продовжуватись.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.205, 209, 210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача по справі по основному позову ОСОБА_1-ОСОБА_4 про закриття провадження по справі згідно п.2 ст. 205 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя