Справа № 456/3580/15 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/4794/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 1000 грн. заподіяної моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_4

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача за пошкодження вуликів 3600 грн., за пошкодження 90 рамок 9000 грн., вартість меду 360 грн. та 10000 грн. моральної шкоди. Зазначає, що вулики знаходяться в саду і на достатній віддалі від будинку відповідача. 30.05.2015 року відповідач цілий день скандалив та облив шість вуликів дизельним паливом, за що Стрийський міськрайонний суд визнав його винним та призначив адміністративне стягнення за ст. 173 КУпАП у вигляді штрафу 100 грн. Неправомірними діями відповідача завдано йому матеріальну та моральну шкоду, яка повинна бути відшкодована.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що судом не вказано в оскаржуваному рішенні, якими саме діями відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду. Захищаючись від укусів бджіл позивача та перебуваючи на прибудинковій земельній ділянці матері він діяв правомірно і ніяких протиправних дій не вчиняв, тому вважає, що суд безпідставно стягнув моральну шкоду в користь позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника на підтримання його апеляційної скарги та в заперечення скарги ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_4 та його представника на підтримання його апеляційної скарги та в заперечення скарги ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід відхилити з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись зокрема, на ст.ст. 16, 22, 1166, 23, 1167 ЦК України та задовольняючи позов частково, виходив з того, що відповідно до постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.07.2015 року відповідача ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 грн. за те, що він 30.05.2015 року близько 11 год. 00 хв. в с.Братківці Стрийського району Львівської області ображав нецензурними словами ОСОБА_6 та пошкодив шість вуликів обливши їх дизельним паливом. Дана постанова набрала законної сили 3.08.2015 року. В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що вулики у батька на городі раніше належали йому, а зараз це власність батька ОСОБА_2, позивача по справі В судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що неодноразово бджоли з вуликів ОСОБА_2 нападали на людей. Позивачем не надано жодного доказу, що внаслідок протиправних дій відповідача було знищено шість вуликів, 90 рамок з бджолами та шість кілограмів меду, відтак суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, суд виходив з того, що відповідач своїми протиправними діями порушив право позивача та внаслідок порушення цього права заподіяв останньому моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходив з роз'яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та визначив суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду позивачу, стану здоровя позивача, характеру та обсягу фізичних, душевних, психічних страждань позивача, ступеня вини відповідача, майнового стану останнього, та з урахуванням вимог розумності та справедливості вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. моральної шкоди. Ця сума, враховуючи характер дій відповідача, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційних скарг таких висновків не спростовують.

Як вбачається із матеріалів справи, вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не спростовано відповідача ОСОБА_4 Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.07.2015 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за те, що він 30.05.2015 року близько 11 год. 00 хв. в с.Братківці Стрийського району Львівської області ображав нецензурними словами ОСОБА_6 та пошкодив шість вуликів, які належать позивачу, обливши їх дизельним паливом. Вказана постанова є чинною та набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вказана постанова є обовязковою для суду при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої таке судове рішення постановлене.

Зважаючи на вказане слід вважати доведеним факт протиправних дій відповідача по відношенню до згаданих речей позивача.

Крім цього, зважаючи на те, що відповідач облив шість вуликів позивача, які функціонують слід вважати такі пошкодженими, про що, також, вказано у оскаржуваній постанові.

Тобто, слід вважати, також, і доведеними факти заподіяння позивачу протиправними діями відповідача шкоди, а також взаємозвязок між протиправною поведінкою та шкодою.

Що стосується вини відповідача, то такий свою вину заперечує вказуючи про те, що діяв в межах необхідного захисту здоровя та життя своїх рідних, захищаючись від нападу бджіл та обливши вулики водою.

Однак такі доводи жодними доказами не підтверджені, а навпаки спростовуються вказаною постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, у якій йдеться про вчинення відповідачем саме дрібного хуліганства (ст. 173 КУпАП) без жодних помякшуючих обставин чи обставин, що виключають притягнення до адміністративної відповідальності.

Тому, вину відповідача у вчиненні протиправних дій та заподіянні шкоди позивачу слід вважати встановленими та доведеними належним доказом.

Зважаючи на вказане заподіяна шкода повинна бути відшкодована відповідачем позивачу.

Перевіряючи доводи позову ОСОБА_2І, в частині заподіяної йому матеріальної шкоди колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції з приводу відсутності будь-яких доказів спричинення позивачу вказаної ним матеріальної шкоди, а тим більше на вказану ним суму цілком обґрунтованими, зважаючи на таке.

Як вказано вище, судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення встановлено факт пошкодження шести вуликів позивача шляхом обливання їх дизельним паливом, однак не знищення таких.

Крім цього, жодних доказів про те, що вулики позивача перестали функціонувати внаслідок знищення бджолосімей (з інших причин), теж, позивачем не представлено.

Зважаючи на вказане матеріальна шкода, розмір якої позивачем визначено шляхом додавання коштів необхідних для придбання шести нових функціональних вуликів із рамками та бджолами слід вважати безпідставною, такою що не була спричинена позивачу відповідачем та такою що до відшкодування не підлягає. Вимог же про відновлення пошкодженого стану вуликів позивачем заявлено не було.

Аналогічно не слід вважати доведеними і вимоги про відшкодування вартості втрачених шість кілограмів меду, оскільки жодних доказів про те, що вулики позивача у період медозбору не функціонували та позивач втратив таку кількість меду ним не представлено, як і не представлено доказів про пошкодження діями відповідача саме такої кількості меду на початок періоду медозбору, якого там, як ствердив і сам позивач бути не могло.

Зважаючи на вказане судом вірно відмовлено у задоволені вимоги про стягнення матеріальної шкоди позивача за недоведеністю.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то слід вважати, що згаданими протиправними діями відповідача по пошкодженню речей позивача була заподіяна йому моральна шкода.

Така полягає у душевних переживаннях з приводу факту пошкодження його функціональних вуликів із бджолосімями. Так, факт пошкодження вуликів із бджолосімями особи, яка є пасічником, поважного віку (1947 р.н.), інвалідом другої групи, пошкодження таких дизельним паливом, однозначно спричиняє по-перше страх та переживання з приводу можливості пошкодження (знищення) безпосередньо самих вуликів, а так само і бджолосімей у них, а також переживання і страх за можливий підпал таких та пошкодження (знищення) іншого майна особи. Крім цього, такі дії спричиняють страх та душевні переживання за можливу втрату продуктів бджільництва та інших корисних властивостей пасіки та за можливість втрати такої в цілому. Окрім цього, такі протиправні дії спричиняють додаткові незручності знову ж для особи поважного віку та інваліда, які виникають внаслідок необхідності докладати додаткові зусилля для відновлення пошкоджень його пасіки та подальшого нормального її використання.

Зважаючи на вказане визначений судом розмір моральної шкоди виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості слід вважати належною сатисфакцією для відшкодування заподіяної позивачу відповідачем моральної шкоди.

Враховуючи вказане, а також вірне застосування судом вимог закону, зокрема, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України доводи апеляційних скарг слід визнати необґрунтованими та такі відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_11