УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Білозірської сільської ради Черкаського району, виконавчого комітету Білозірської сільської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконними та скасування рішень,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету та сесії Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області (далі - Білозірської сільради) від 15 липня 2014 року № № 48 та 71-5/ VI «Про затвердження акта обстеження та ліквідацію закинутого об'єкта по господарського обліку».

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, був власником та проживав у домоволодінні по АДРЕСА_1

Вказав, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 була його сестра - мати позивача ОСОБА_7, як спадкоємець другої черги за законом, оскільки на момент смерті ОСОБА_6 проживала разом зі спадкодавцем у вказаному домоволодінні та протягом шести місяців після смерті вчинила дії, що підтверджують факт прийняття спадщини, проте рішеннями виконавчого комітету та сесії Білозірської сільради від 15 липня 2014 року № № 48 та 71-5/ VI«Про затвердження акта обстеження та ліквідацію закинутого об'єкта погосподарського обліку» у зв'язку із тим, що домогосподарство за вказаною вище адресою є зруйнованим та закинутим, затверджено акт обстеження закинутого домоволодіння, ліквідовано закинутий об'єкт погосподарського обліку (погосподарська книга № 17, номер об'єкта погосподарського обліку 2913-2), виключено зазначений об'єкт з погосподарського обліку, зобов'язано посадових осіб виконавчого комітету Білозірської сільради внести зміни до погосподарської книги № 17 на 2011-2015 роки, віднесено земельну ділянку, що знаходиться під об'єктом погосподарського обліку, до земель запасу та внесено пропозиції щодо подальшого використання вказаної земельної ділянки.

Позивач вважав, що зазначеними рішеннями виконавчого комітету та сесії Білозірської сільради були порушені права його матері ОСОБА_7, як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_6, та його права, у зв'язку із тим, що він є спадкоємцем зазначеного майна, виходячи з вимог спадкової трансмісії, оскільки його мати ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а на час її смерті їй в судовому порядку було надано додатковий строк на прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_6

З огляду на вищевказане позивач вважав, що зазначеними вище рішеннями порушуються його права, як власника об'єкта нерухомого майна, оскільки на їх підставі його протиправно позбавлено права власності та відповідачі фактично розпорядились належним йому майно на користь третьої особи, у зв'язку із чим просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 відхилено, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють (Закон України «Про місцеве самоврядування», Інструкцію з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах», затверджену наказом державного комітету статистики України від 08 грудня 2010 року № 491), виходив з того, що актом обстеження домоволодіння від 15 липня 2014 року, складеного членами комісії Білозірської сільради, встановлено, що житловий будинок та господарські споруди за вказаною вище адресою зруйновані, інвентаризаційна справа на них не заведена, правовстановлюючі документи відсутні, власник домоволодіння помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а спадкоємці відсутні, тому запропоновано виконавчому комітету на засіданні скасувати погосподарський номер за цією адресою, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані рішення приймались у межах та у спосіб наданих відповідачам повноважень, а тому відсутні підстави для скасування вказаних рішень.

При цьому суди попередніх інстанцій зазначали, що ОСОБА_6 своє право власності на спірне домоволодіння у встановленому законом порядку не набув та не зареєстрував, а тому до позивача не перейшло право на спадкування цього домоволодіння і його права, як спадкоємця, не були порушені відповідачами.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

Г.В. Юровська