РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Бабенко С.С., при секретарі Федорцовій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Торецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгородської селищної ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на будинки по вул. Спортивна, 17 та по вул. Садова, 76, двох земельних ділянок по вул. Садова, 76 в с. Новгородське, м. Торецька Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради Донецької області № 255 від 10.08.1966 року його батьку ОСОБА_1 була надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 700 кв.м. для будівництва за адресою : Донецька область, м. Дзержинськ, с. Новгородське, вул. Спортивна, буд. 17. На підставі цього рішення був зроблений проект планування та забудови земельної ділянки площею 700,0 кв.м. за вказаною адресою, який був узгоджений з головним архітектором м. Дзержинська.

11.08.1966 року ОСОБА_1 уклав з начальником ДЛГ житлового управління міста Дзержинська договір про надання в постійне користування земельною ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності з числом кімнат від однієї до пяти включно за адресою : Донецька область, м. Дзержинськ, с. Новгородське, вул. Спортивна, 17. Цей договір був засвідчений нотаріально.

Після цього він повинен був звернутися до БТІ м. Дзержинська і зареєструвати цей договір у реєстрі право власності, але у звязку зі своєю юридичною необізнаністю він цього не зробив.

03.05.1980 року помер його дідусь ОСОБА_2

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою : Донецька область, м. Дзержинськ, с. Новгородське, вул. Садова, 76.

Оскільки він заповіту про прийняття спадщини не залишив, на підставі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.), його бабуся ОСОБА_3 прийняла вказаний будинок в спадщину.

Після цього вона повинна була звернутися до БТІ м. Дзержинська і зареєструвати свідоцтво про право на спадщину за законом, але у звязку з юридичною необізнаністю цього не зробила.

01.01.2015 року померла його бабуся ОСОБА_3

Після її смерті відкрилася спадщина на будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою : Донецька область, м. Дзержинськ, с. Новгородське, вул. Садова, 76 і двох земельних ділянок, розташованих по вул. Садова, 76 в с. Новгородське.

ОСОБА_3 заповіту про прийняття спадщини не залишила, тому його батько ОСОБА_1 прийняв в спадщину дві земельні ділянки по вул. Садова, 76 в с. Новгородське, а на будинок прийняв спадщину шляхом управління та володіння, оскільки постійно проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем.

Після цього він повинен був звернутися до БТІ і зареєструвати свідоцтво про право на спадщину за законом, але у звязку з юридичною необізнаністю не зробив цього.

27.02.2015 року помер його батько ОСОБА_1

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку по вул. Спортивна, 17 та по вул. Садова, 76 в с. Новгородське, та двох земельних ділянок по вул. Садова, 76.

Він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, але нотаріусом було відмовлено в цьому, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно.

Просив позов задовольнити та визнати за ним право власності на вказані будинку та земельні ділянки.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок по вул. Садова, 76 та дві земельні ділянки по вул. Садова, 76 в с. Новгородське, м. Торецька Донецької області.

Представники відповідача та третьої особи надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, не заперечують проти задоволення позову.

Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За частиною 2 наведеної норми право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до узагальнення судової практики, а саме листа ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1976 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Отже, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року.

Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відтак, згідно зі вказаними нормативними актами виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального будинку від 16.03.1994 року, домоволодіння за адресою : с. Новгородське, вул. Садова, 76, забудовник ОСОБА_2, був прийнятий в експлуатацію 16.03.1994 року.(а.с. 14)

ОСОБА_2 помер 03.05.1980 року. (а.с. )

Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори 29.04.1994 року, після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем на будинок № 76 в с. Новгородське м. Дзержинська Донецької області є ОСОБА_3 (а.с. 15).

04.01.2005 року померла ОСОБА_3 (а.с. 17).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, вданих державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори 01.06.2006 року, після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем майна : земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0288, загальною площею 0,1098 га, цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого сільського господарства, розташованої по вулиці Садова, 76, смт. Новгородське, м. Дзержинська Донецької області; на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0278, загальною площею 0,1500 га, цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по вулиці Садова, 76, смт. Новгородське, м. Дзержинська Донецької області, є її син ОСОБА_1 (а.с. 18,19 )

27.02.2015 року помер ОСОБА_1 (а.с. 20)

Оскільки будинок був збудований згідно інформації з технічного паспорту (а.с. 28-32) у 1954-1955 роках та прийнятий в експлуатацію 16.03.1994 року, діюче на час введення будинку в експлуатацію законодавство не вимагало реєстрації прав власності то на думку суду спірний будинок не є самочинним будівництвом, належав спадкодавцям і тому за позивачем слід визнати право власності на вказаний спірний будинок.

Що стосується вимог щодо визнання права власності на земельні ділянки, суд зазначає наступне.

Здійснення спадкування за законом передбачено ст. 1217 ЦК України, результатом чого з огляду на положення ст. 1296 ЦК України є отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, відсутність якого не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За положеннями абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як з'ясовано, позивач є спадкоємцем другої черги права на спадкування за законом (ст. 1262 ЦК України), який прийняв спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України, але отримав письмову відмову у видачі свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на предмет спадкування.

Таким чином, беручи до уваги відмову нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спадщину і здобуття, поряд з цим, підтвердження існування права власності спадкодавця ОСОБА_1М на земельні ділянки, що становлять предмет даного спору - наявні матеріально-правові підстави для задоволення вимог про визнання права власності позивача на це спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності :

на будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою : Донецька область, м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. Садова, буд. 76 позначений літерами: будинок - А,а загальною площею - 43,1 кв.м, житловою площею - 18,7 кв.м, сарай - Д, площею - 16,6 кв.м, сарай - М, площею - 7,2 кв.м, два колодязя - 35 м., 3 м.;

на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0288, загальною площею 0,1098 га, цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого сільського господарства, розташованої по вулиці Садова, 76, смт. Новгородське, м. Торецька Донецької області;

на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0278, загальною площею 0,1500 га, цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по вулиці Садова, 76, смт. Новгородське, м. Торецька Донецької області

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: