Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1073/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Гармаш Т. І.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

01.06.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді : Голованя А.М.

суддів: Гайсюка О.В., Фомічова С.Є.

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді, в режимі відео конференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про виселення з житлового приміщення і

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 25 грудня 2007 року вона є власником квартири АДРЕСА_1. В квартирі зареєстровані вона та малолітній син ОСОБА_5.

В 2008 році в квартиру, з її дозволу, тимчасово, вселилася її сестра ОСОБА_2, оскільки вона змінила місце проживання. Через деякий час в квартиру вселився чоловік сестри - ОСОБА_4

Повернувшись в місто, вона запропонувала відповідачам звільнити вказане приміщення, але останні відмовились це зробити, чим порушують її права як власника.

В свою чергу ОСОБА_2 забезпечена житлом, оскільки є співвласником квартири АДРЕСА_2, а зареєстрована в будинку по АДРЕСА_4.

У зв'язку з наведеним просила суд виселити відповідачів із вказаної квартири.

Ухвалою суду від 10 грудня 2015 року позов у частині виселення ОСОБА_4 було залишено без розгляду.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2012 року позов задоволено, ОСОБА_2 висилено із належної позивачу квартири. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що в квартиру вона вселилася як член сім'ї власника, а тому не може бути з неї виселена.

Відповідач ОСОБА_2, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не прибула, надіслала заяву про відкладення справи у зв'язку з тим, що напередодні, а саме 31 травня 2016 року вона розірвала договір про надання юридичних послуг з адвокатом, який представляв її інтереси в суді першої інстанції, у зв'язку з чим їй необхідний певний час для укладення договору з іншим адвокатом.

Проте колегія суддів вважає, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки, дана справа вже один раз відкладалася апеляційним судом 11 травня 2016 року за заявою відповідача у зв'язку з її хворобою, а відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. (ч.2 ст.305 ЦПК України)

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6, який не погодився з доводами скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач на підставі договору дарування від 25 грудня 2007 року є власником квартири АДРЕСА_1. В квартирі зареєстровані вона та малолітній син ОСОБА_5.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). За змістом ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Також, права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК УРСР, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство.

Проте матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 разом з чоловіком вселилася в належну ОСОБА_3 квартиру не як член її сім'ї, а тимчасово, на час перебування останньої на роботі в м. Києві.

Крім того, позивач має власну сім'ю - сина ОСОБА_5 і спільне господарство з сім'єю відповідача, яка проживає разом з чоловіком ОСОБА_4 вона не вела.

Також, відповідач ОСОБА_2 забезпечена власним житлом - є співвласником іншої квартири АДРЕСА_2, а місцем її реєстрації є будинок АДРЕСА_4. (а.с. 98,99)

Таким чином, суд дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що зайняття відповідачем належної позивачу квартири порушує її право користування і розпорядження майном і є підставою для усунення перешкод в цьому та виселення цієї особи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2, які зводяться до того, що вона вселилася в спірну квартиру як член сім'ї власника належними доказами не підтверджено, а тому висновків суду не спростовують.

В межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: