Провадження №2/524/690/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи з вказаним позовом до ОСОБА_1, просить, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 20 410 грн. 11 коп. та судові витрати, понесені позивачем.

В обґрунтування позову зазначає, що 24 жовтня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2.

Відповідно до умов якого, ТОВ «ПростоФінанс» надав відповідачу кредит у розмірі 52 600 грн. 00 коп.

12 травня 2012 року між ТОВ «ПротоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого було відступлено право вимоги по кредитному договору № 2 від 24.10.2008 року.

Відповідачем порушуються умови договору, внаслідок чого станом на 10.09.2013 року має прострочену заборгованість на загальну суму 20 410 грн. 11 коп.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове не зявився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомляв.

У відповідності до положень ст. 224 Цивільно-процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

24.10.2008 року між ТОВ ПростоФінанс та ОСОБА_2ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2, згідно якого Відповідач отримав кредит на споживчі цілі в сумі 52 600,00 грн.

Позивач ТОВ Кредитні ініціативи, посилаючись на укладення 18.05.2012 року між ТОВ ПростоФінанс договору купівлі-продажу кредитного портфелю, отримав право грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення, зокрема, за кредитним договором № 2.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якого настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Згідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу е дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ТОВ ПростоФінанси було відступлено право грошової вимоги за Кредитним договором № 2. від 24.10.2008 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У порушення умов Кредитного договору, Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого, має прострочену заборгованість.

Розрахунками, наданими позивачем, підтверджується наявність заборгованості відповідача перед банком станом на 10.09.2013 року, на суму 20410,11 грн., з яких:

- 19969,49 грн. заборгованість за кредитом;

- 340,68 грн. заборгованість по відсотках;

- 99,94 грн. заборгованість по комісії.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 свого зобовязання, що випливає з кредитного договору, в звязку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за відсотками, є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Підстав вважати пропущеним строк позовної давності суд не встановив.

Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 14, 57 59, 60, 88, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: 39622, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи (, р/р 2001, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14) заборгованість за кредитним договором № 2 від 24.10.2008 року у сумі 20 410 (двадцять тисяч чотириста десять) грн. 11 коп., з яких:

- 19969,49 грн. заборгованість за кредитом;

- 340,68 грн. заборгованість по відсотках;

- 99,94 грн. заборгованість по комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: 39622, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи (, р/р 2001, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14) судовий збір в сумі 229,40 грн. (двісті двадцять девять грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: Ж.О.Кривич