Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення упущеної вигоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 3 вересня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути із відповідача на її користь 39 132 грн упущеної вигоди, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1. З грудня 2007 року по даний час даним житловим будинком та земельною ділянкою користується відповідач. Рішенням суду відповідача та членів її сім'ї виселено з будинку, проте остання і надалі продовжує жити та користуватися будинком та земельною ділянкою.

Оскільки відповідач не придбала даний будинок та земельну ділянку у позивача, яка мала намір здати в оренду, але через невиконання рішення суду не мала змоги, в зв'язку із чим звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 31 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 3 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто

39 132 грн упущеної вигоди та 1 852 грн судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що внаслідок вчинення неправильних дій відповідача, власник будинку ОСОБА_3 позбавлена можливості його використання на свій розсуд - передачі будинку в найм іншій особі та отримання відповідного доходу.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Установлено, що власником житлового будинку по

АДРЕСА_1 загальною площею 108,7 кв. м є ОСОБА_3

На підставі рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 27 грудня 2012 року та рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2013 року відповідача та членів її сім'ї виселено з указаного вище будинку без надання іншого житла. Рішення звернуто до виконання.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 зазначала, що 29 грудня

2012 року з ОСОБА_6 уклала договір найму належного їй житлового приміщення, за умовами якого передала останній у тимчасове платне користування вказаний житловий будинок зі щомісячною орендною платою у сумі 1 500 грн. Однак добровільна відмова відповідача виселитись створює позивачу перешкоди в користуванні власністю.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Апеляційним судом висновок зроблено без урахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, а саме: суд не встановив, чи міг позивач, ураховуючи відмову відповідача від добровільного виселення, вжити заходів, направлених на уникнення збитків.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом повністю не встановлені, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого апеляційним судом рішення з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 3 вересня

2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська