Справа №442/1583/16-ц
Провадження №2/442/715/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі

головуючого судді: Коваля Р.Г.,

при секретарі: Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що 10 лютого 1990 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований в Заводському відділі ЗАГСУ м.Саратова.

В підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час уже повнолітні.

Спільне їхнє подружнє життя спочатку складалося непогано. Однак, протягом останніх трьох років воно суттєво погіршилося. Почали виникати різного роду конфлікти та непорозуміння. Намагання змінити ситуацію, налагодити нормальні стосунки не дало позитивного результату. З кожним днем, їхні взаємовідносини погіршувалися, вони перестали поважати один одного і кожен з них став жити своїм самостійним життя. 14 років не ведуть спільного господарства і не підтримують жодних відносин, як подружжя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить розірвати їхній шлюб, оскільки зберегти його неможливо.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що сім'я «Буличевих» остаточно розпалась і зберегти її неможливо. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Висновок суду в даному випадку відповідає вимогам ст.112 СК України та п.10 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", згідно яких суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

За таких обставин суд вважає, що позивачем надано суду доказів, які свідчать про те, що їх із відповідачем подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим. Відтак, позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 10 лютого 1990 року в Заводському відділі ЗАГСУ м. Саратова.

Сторони не заявили клопотання про зміну прізвищ.

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити відділу РАЦСу м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя: Р.Г. Коваль