Справа № 447/735/15 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновський Ю.Г.
Провадження № 22-ц/783/3632/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, третіх осіб Реєстраційної служби Новороздільського міського управління юстиції у Львівській області, Органу опіки та піклування при виконкомі Новороздільської міської ради про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 28 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу ОСОБА_4 27 червня 2009 року за реєстровим № 989, зареєстрований у електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.09.2009 року за № 12790281, застосовано наслідки визнання даного Договору недійсним - безоплатно повернуто нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_5.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1, проведену на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченому на нотаріальному бланку серії ВМЕ № 154661 приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу ОСОБА_4 27 червня 2009 року за реєстровим № 989, зареєстрованого у електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.09.2009 року за № 12790281.

Знято арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною ОСОБА_10 здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження даної квартири чи передання її в заставу, оренду чи обтяження її боргом, реєстрації в органах БТІ, накладений ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16 червня 2010 року про забезпечення позову по цивільній справі № 2-898/09р.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що вважає рішення невірним та несправедливим в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., та таким, що підлягає скасуванню в частині стягнення моральної шкоди у зв'язку з невідповідністю обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Вважає, що вона жодним чином не заподіювала ОСОБА_5 жодної шкоди, так як ОСОБА_5 мала намір продати квартиру, та бажала щоб це відбулося у її відсутності, вона не вчиняла підробки документів, а була введена в оману фігурантами укладання договору, організованих ОСОБА_11, яке сталось завдяки добровільній передачі ОСОБА_5 оригіналів документів, яка усвідомлювала та допускала що він діятиме незаконно. Звертає увагу, що про слухання справи та винесення заочного рішення їй не було відомо, оскільки жодних повідомлень та повісток вона не отримувала, а тому була позбавлена можливості відстоювати свої інтереси в суді першої інстанції.

Просить заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 50 000 грн. скасувати та винести нове, яким відмовити в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди.

Міський голова Новороздільської міської ради - Мелешко А.Р. подав суду клопотання, у якому просить розглядати справу за відсутності представника органу опіки та піклування Новоророздільської міської ради.

ОСОБА_6 та представник Реєстраційної служби Новороздільського МУЮ у Львівській області в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 197, 200), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 районний суд виходив з того, що права позивачки підлягають захисту шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 Окрім того районний суд стягнув з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 не оскаржується, а тому в силу вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний судом не перевіряється.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 27.06.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_13, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Даний договір зареєстрований 01.09.2009 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 12790281.

Відповідно до ухвали Миколаївського районного суду від 16.06.2010 року про забезпечення позову у справі №2-898/10, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено ОСОБА_6 здійснювати будь-які дії спрямовані на відчуження даної квартири чи передання її у заставу, оренду чи обтяження її боргом, реєстрації в органах БТІ.

Згідно мирової угоди в цивільній справі №2-898/10, укладеної 18.11.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вбачається що сторони зобов'язуються добровільно розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Дана угода затверджена ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області №2-898/10 від 18.11.2010 року.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10.07.2014 року у справі № 447/3380/13-к провадження 1-кп/447/12/14, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України на підставі ст.49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження № 0000207 від 07.12.2012 року відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 358 КК України закрито. Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пунктів 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що вона жодним чином не заподіювала ОСОБА_5 жодної шкоди, так як ОСОБА_5 мала намір продати квартиру, та бажала щоб це відбулося у її відсутності, вона не вчиняла підробки документів, а була введена в оману фігурантами укладання договору, організованих ОСОБА_11, яке сталось завдяки добровільній передачі ОСОБА_5 оригіналів документів, колегія суддів не бере до уваги виходячи із наступного.

Матеріалами кримінальної справи № 447/3380/13-к встановлено, що ОСОБА_4 працюючи приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 27 червня 2009 року в приміщенні нотаріальної контори в АДРЕСА_2 вчинила підроблення документу, який видається і посвідчується приватним нотаріусом і який надає право власності на нерухоме майно та проявилось в тому, що ОСОБА_4 на нотаріальному бланку серії ВМЕ №154661 склала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_6 від імені продавця ОСОБА_5 та при цьому умисно, неправомірно з метою подальшого використання підробленого документу ОСОБА_11 посвідчила справжність підпису продавця ОСОБА_5 на даному договорі, зазначивши, що даний договір підписаний у її присутності і що особу громадян, які підписали договір, встановлено їх дієздатність, а також їх дієздатність перевірено. В той час коли 27.06.2009 року продавець ОСОБА_5 під час посвідчення договору купівлі-продажу належної їй квартири в приміщенні нотаріальної контори не перебувала, а знаходилась за межами України, а саме в Республіці Польща і мети відчужувати квартири в користь ОСОБА_6 ОСОБА_5 не мала, а при цьому від її імені без її відома договір купівлі-продажу підписав ОСОБА_11

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10 липня 2014 року встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 20.06.2009 року) визнала повністю.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та вимоги закону, колегія суддів погоджується із визначеним районним судом розміром відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачка після вчинення злочину щодо її майна знаходиться у стані морального пригнічення і дискомфорту, перенесла емоційно-психологічний стрес, який був викликаний діями ОСОБА_4, яка визнала свою вину.

Встановлені судом першої інстанції обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами під час апеляційного розгляду.

Покликання представника ОСОБА_2 щодо важкого матеріального стану ОСОБА_4, не може слугувати підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, оскільки таке не підтверджено належними доказами.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська