АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2156/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Фай В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівПодороги В. М., Демченка В. А.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 07 червня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и л а :

28 квітня 2016 р., згідно до реєстру № 8820625, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19 листопада 2012 р. сторони уклали кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_6 станом на 29.02.2016 р. має заборгованість - 12 454 грн. 97 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 485 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам - 7700 грн. 69 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 3200 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 569 грн. 28 коп.

Виходячи з викладеного позивач просив стягнути з відповідача 12454 грн. 97 коп. заборгованості.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 07 червня 2016 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому послався на ті ж підстави, що і в позовній заяві.

Крім того зазначив, що суд першої інстанції не з'ясувавши обставини щодо строку дії отриманої відповідачем картки та умови договору про строк повного погашення кредиту, процентів за користування кредитом і комісій, безпідставно визначив початок перебігу позовної давності, а тому висновок про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв'язку зі спливом позовної давності є неправильним.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» Попельнюх Т.І., перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності, початок перебігу якого почався з 20 грудня 2012 р. та врахувавши, що про його застосування просив у своїй заяві від 06 червня 2016 року відповідач.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, звернувшись до суду з позовом 28 квітня 2016 р. (реєстр № 8820625 а.с. 40), просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором від 19 листопада 2012 р., яка складається із заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом та пені, а також штрафів.

Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплати неустойки (ст. 611 ЦК України).

Частиною 1 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Залежно від строку дії договору залежить можливість застосування засобів цивільно-правової відповідальності в тому числі і у вигляді санкцій за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір є двостороннім договором, і відповідно, права та обов'язки виникають у кожного контрагента. Такими обов'язками боржника є обов'язок повернути кредит і сплатити проценти, водночас, обов'язками банку є надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором (ст. 1054 ЦК України).

На наявних у матеріалах справи доказів, судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку а.с. 6).

Позовна заява подана ПАТ КБ «ПриватБанк» не містить посилання на строк дії платіжної картки, виданої відповідачеві. Матеріали справи, також, не містять належних доказів щодо строку дії даної картки.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, якими передбачено внесення щомісячних платежів на погашення кредиту та сплату відсотків.

Строк внесення щомісячних платежів визначено до 25 числа місяця, наступного за звітним. (а.с. 7).

При цьому п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банку надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком долі у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Відповідач ухилявся від виконання зобов'язання, заборгованість за договором не погашав.

Так, з долученого до позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості за договором укладеним між сторонами № б/н від 19.11.2012 р., проведеного станом на 29.02.2016 р., вбачається, що у виконання спірного договору відповідачем не здійснено жодного платежу з погашення кредитного зобов'язання.

При цьому заборгованість по кредиту позивачем визначена в 485 грн., а заборгованість по процентах - 7 700,69 грн., комісія - 3 200 грн., по судовим штрафам - 1 069,28 грн., всього 12 454,97 грн. (а. с. 5).

До суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 28 квітня 2016 р.

06 червня 2016 р. відповідачем подано до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності. (а.с. 53).

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільно-процесуальним законодавством України передбачено два види позовної давності: загальну та спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору щодо погашення кредиту встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За викладеного, з'ясувавши, що відповідачем у виконання умов спірного договору не здійснено жодного платежу після отримання кредиту, суд першої інстанції, за наявності заяви відповідача про застосування строку позовної давності, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності

Посилання ПАТ КБ «Приватбанк» на те, що видана позивачу картка діяла до 30 листопада 2015 р., тому днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати 01 грудня 2015 р., не підтверджено належними доказами, як при подачі позову до суду, так і при подачі апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи, що посилання ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі на незаконність оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилити

Рішення, Драбівського районного суду Черкаської області від 07 червня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :