Справа № 456/192/16 Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/4626/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнського акціонерного Банку» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» заборгованість за договором банківського вкладу "З любов'ю УАВ "Квартальний" № 766079/2014 в сумі 5033,23 доларів США, що еквівалентно 112140,57 гривень.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "ВіЕйБі Банк" в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно договору банківського вкладу "З любов'ю УАВ "Квартальний" № 766079/2014 від 28 березня 2014 року в сумі 1 751,67 доларів США та 67 центів заборгованості за договором банківського кладу, а також в дохід держави 551, 20 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що саме різниця в курсі перерахунку призвела до задоволення вимог не в повному обсязі. Вважає, що вказана позиція суду не відповідає вимогам діючого законодавства виходячи з того, що норми п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можуть бути застосовані лише та виключно для вкладів за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку станом на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, тобто до 21.11.2014 р. Судом встановлено, що спірний договір банківського вкладу №7660079/2014 від 28.03.2014 р. було укладено строком на 13 місяців, тобто до 28.04.2015 р. Відтак, станом на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, тобто на 21.11.2014 р. даний договір був діючим та строк його дії не закінчився, відтак до сум котрі були внесені згідно його умов не може бути застосовано приписи п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім цього, в оскаржуваному рішенні суд не висловив свою позицію відносно вимоги про виплату нарахованих відсотків в розмірі 759,21 доларів США.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, на підтримання апеляційної скарги, ознайомившись із письмовими запереченнями ПАТ «ВіЕйБі Банк», у яких відповідач просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього 1751,67 доларів США та в цій частині ухвалити нове рішення яким відмовити у позові повністю, перевіривши матеріали справи відповідно до ч.ч.2-4ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково, рішення Стрийського мськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2016 скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 банком-агентом було виплачено гарантовану суму вкладу в розмірі 200 000 гривень, що становило 13 248,33 доларів США, по курсу 15,096240, а тому різниця між вкладом 15 000 доларів США та сумою, яка вже виплачена становить 1751,67 доларів США і ця сума підлягає до стягнення.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Як зазначено у ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад) на вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Обов'язок повернення вкладів (депозитів) та нарахованих процентів у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком визначені п.3.3. глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516.

Судом та матеріалами справи установлено, що 28 березня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) "З любов'ю УАВ "Квартальний" № 766079/2014 строк дії якого закінчився 28 квітня 2015 року.

Відповідно до умов вищевказаного договору ОСОБА_2 передав, а банк прийняв для зберігання грошові кошти в сумі 15000 доларів США. Процентна ставка за депозитом встановлювалася в розмірі 12 % річних (а.с.7-8).

На підставі постанови правління Національного Банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерко товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20 листопада 2014 року прийнято рішення №123 «Про виведення Банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації», згідно з яким з 21 листопада 2014 року у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський ОСОБА_4».

Отже, починаючи з 21 листопада 2014 року банк здійснює свою діяльність на підставі закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 лютого 2015 року №35 продовжено термін здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський ОСОБА_4».

Постановою Правління НБУ від 19 березня 2015 року №188 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4», у зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 20 березня 2015 року №63 про початок здійснення процедури ліквідації відповідача та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банками, у якому введена тимчасова адміністрація та/або затверджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у отому числі кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантуються Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до ст.46 цього Закону з дня початку ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснюється тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України висловленій у Постанові від 13 червня у справі №6-1123цс16, згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, на момент звернення ОСОБА_2 з позовом про повернення йому банківського вкладу згідно договору З любов'ю УАВ "Квартальний" № 766079/2014 в сумі 5033,23 доларів США, (станом на 25 січня 2016 року), Національним Банком України було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4», відтак, всі повноваження органів управління банку були припинені.

Банк не проводив касових операцій щодо повернення депозитних вкладів.

Тому покладення обов'язку повернення депозитного вкладу на юридичну особу повноваження органів управління якої припинені на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є неправомірним.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов передчасного висновку про задоволення вимог позивача.

Як установлено в суді, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено ОСОБА_2 граничний розмір відшкодування коштів за його вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський ОСОБА_4» на суму 199 946,43 гривень та внесено до реєстру акцептованих вимог на суму 49 430,20 гривень, які будуть задовольнятися у четверту чергу.

По даний час акцептована Фондом сума грошових вимог ОСОБА_2 не виплачена.

Акцептована сума - 49 430,20 гривень, яка згідно вимог Закону має бути відшкодована Фондом з урахуванням вже виплачених коштів беззаперечно порушує гарантії ОСОБА_2 на своєчасне отримання вкладу від банку у доларах США, так і процентів за вкладом у передбачений договором термін і на передбачуваних умовах, що за своєю суттю є позбавленням його права власності на частку власного майна у виді вкладу.

У той же час, Верховний Суд України направив в Конституційний Суд України конституційне подання від 08 липня 2015 року №201-2157/0/8-15 щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в цілому положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21,22, частини першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відтак, встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» чи їх окремих положень, буде підставою для перегляду рішення цього суду у зв'язку з нововиявленими обставинами на підставі п.4 ст.361 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2016 рокускасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_4» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 про заборгованості за договором банківського вкладу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_6