Справа №490/4995/16-ц 18.08.2016 18.08.2016 18.08.2016
Провадження №22-ц/784/1934/16
Категорія 30 Головуючий в першій інстанції: Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні,без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2016

року, ухваленого за позовом

ОСОБА_3

до

держави в особі Головного управління Державної казначейської служби в Миколаївській області

про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Держави в особі Головного управління Державної казначейської служби в Миколаївській області про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 243 грн. 60 коп., завданої діями Заводського районного суду м. Миколаєва.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2015 року була скасована ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 серпня 2015 року про відмову у виправленні описок в тексті рішення того ж суду від 24 жовтня 2014 року, а справу направлено до районного суду для вирішення питання про виправлення описок в рішенні суду. За подачу апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2015 року заява ОСОБА_3 задоволена, в рішення суду від 24 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом Інспекції ДАБК у Миколаївській області до ОСОБА_4, третя особа Миколаївська міська рада,ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованої будівлі внесені відповідні виправлення . Проте в ухвалі не вирішено питання про судові витрати, а саме не вирішено питання про відшкодування ОСОБА_3 сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги.

2 лютого 2016 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3, про ухвалення додаткового рішення про повернення судового збору за подачу апеляційної скарги.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2016 року повернута апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу суду від 12 лютого 2016 року в зв'язку з тим, що ця ухвала не підлягає апеляційному оскарженню.

Посилаючись на те, що діями Заводського районного суду м. Миколаєва, який 4 серпня 2015 р. постановив незаконну ухвалу, йому спричинено матеріальну шкоду у загальній сумі 243 грн. 60 коп. - в розмірі сплаченого судового збору за подачу апеляційного скарги, позивач, посилаючись на положення ст. 8, 56 Конституції України, просив стягнути з Держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України 243 грн. 60 коп. у відшкодування завданої йому шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

В засідання судової колегії сторони не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином (а.с. ), у зв'язку з чим справа розглядалась за їх відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що діями Заводського районного суду м. Миколаєва, який 4 серпня 2015 року постановив ухвалу, яка вподальшому була скасована Апеляційним судом Миколаївської області за його апеляційною скаргою, йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 243 грн. 60 коп., сплаченого ним судового збору за подачу апеляційної скарги на вищезазначену ухвалу суду. Оскільки питання про повернення зазначеної суми не вирішено, позивач просив стягнути її з Держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України.

Отже, зі змісту позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що останній вважав, що скасування апеляційною інстанцією ухвали суду першої інстанції, є підставою для відшкодування державою йому завданої шкоди ( у вигляді понесених ним судових витрат за подачу апеляційної скарги).

Проте з такими твердженнями погодитись не можна.

Так, статтями 126, 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється і що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Згідно із зазначеними положеннями Конституції, судові рішення і відповідно дії або бездіяльності судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях ) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України і законодавством про судочинство.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальний перелік підстав виникнення права на відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду зазначений в ст. 1176 ЦК України.

Зокрема, частиною 6 ст.1176 ЦК України передбачена можливість відшкодування на загальних підставах шкоди, завданої фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Скасування ухвали суду в апеляційному порядку не передбачає беззаперечного визнання дій або бездіяльності суду першої інстанції незаконними та винними, а тому посилання позивача на можливість відшкодування шкоди на підставі ст. 56 Конституції України є помилковими.

Оскарження ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку є процесуальною дією учасника процесу, яка повинна відбуватися у відповідності до вимог ст. 293 - 297 ЦПК України, де передбачена сплата судового збору за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Щодо порядку повернення чи відшкодування судового збору, сплаченого сторонами цивільної справи при здійсненні цивільного судочинства, то існує спеціальний порядок, передбачений ст. ст. 88, 220 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», яким позивач скористався .

За такого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

І.В. Лівінський