Ухвала

Іменем України

26 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, третя особа - комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 2, про визнання права користування жилим приміщеннямза касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 4 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 1 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в 2003 році за клопотанням Комсомольського військового комісаріату, де ОСОБА_2 проходив службу, йому та членам його сім'ї було надано в користування спірну трикімнатну квартиру, в якій вони проживають і на даний час. Протягом 2015 року ОСОБА_2 неодноразово звертався до виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області із проханням передати спірну квартиру йому у власність або видати йому ордер на право користування цим жилим приміщенням, проте йому було відмовлено.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку та є інвалідом ІІ групи, позивачі просили визнати за ними право користування та проживання у квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 4 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 1 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачі отримали спірну квартиру в строкове безоплатне користування на строк до 30 березня 2016 року.

При цьому, звертаючись до суду позивачі фактично ставили вимогу зобов'язати виконавчий комітет міської ради позачергово надати їм спірне житлове приміщення за ордером, хоча на момент вселення до квартири (у 2003 році) та в подальшому такого права не мали (ст. 43 ЖК УРСР), оскільки перебувають на квартирному обліку за загальним списком черговості під № 143, а за списком першочерговості під № 124 і відмовилися від вселення до запропонованого рішенням виконкому соціального житла.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 4 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 1 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич