Справа № 539/1786/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Волювача О. В.

при секретарі Джадан І.В.

з участю прокурора Пістун К.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

та представника органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації - Рудик Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

У позові вказала, що з 01.11.2008 року по 18.10.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу має доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею.

Після розлучення відповідач жодного разу не виявив свого бажання спілкуватися зі своєю дочкою. При цьому відповідач зовсім не цікавиться здоров»ям , фізичним та моральним розвитком дитини, не приймає жодної участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні вже не кажучи про батьківську увагу та турботу. Відтак ОСОБА_6 батька зовсім не пам'ятає , а батьком називає ОСОБА_7 - її цивільного чоловіка, який взяв на себе всі обов'язки батька.

Донька проживає разом з нею та її цивільним чоловіком у квартирі в м. Миргороді. Відповідно до акту обстеження умов проживання, квартира з усіма зручностями та з умовами для виховання і повноцінного розвитку дитини.

Обставини, що свідчать про усунення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків підтверджуються довідкою навчального закладу з якої слідує, що батько ОСОБА_5 до школи не з»являвся, з класним керівником та вчителями не спілкувався. Не звертався відповідач і до органу опіки та піклування з клопотанням про призначення годин побачень із малолітньою донькою. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкуванні з дитиною вона, як мати не чинила.

На підставі наданих нею документів орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене позивачка прохає суд позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на її користь судові витати .

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримали, прохають їх задовольнити. При цьому позивачка пояснила, що вона заперечує проти того, щоб на даний час відповідач спілкувався з дитиною. Підставами для позбавлення його батьківських прав на її думку є те, що відповідач не бажає зустрічатися і спілкуватися з дитиною.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_2 проти позову заперечують. Вважають, що підстав для позбавлення батьківських прав немає. Відповідач ОСОБА_5 суду пояснив, що не ухилявся і не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо доньки. На даний час він не має можливості спілкуватися з позивачкою, оскільки остання уникає будь яких зустрічей та перешкоджає його спілкуванню з дочкою. До цього часу йому не було відомо де знаходиться дитина. Він являється інвалідом ІІ групи, працює та має можливість надавати фінансову допомогу на утримання дитини, але позивачка від отримання аліментів відмовилася. Заборгованості по аліментам не було.

Представник - органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації - головний спеціаліст служби у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації за довіреністю Рудик Ю.П. в судовому засіданні проти позову не заперечує. Вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки.

Прокурор в судовому засіданні проти позову заперечує, оскільки не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, щодо його малолітньої доньки ОСОБА_6

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

При цьому у п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В той же час, суди при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав в кожному конкретному випадку повинні звертати увагу на вимоги ч. ч. 4-6 ст. 19 СК України, відповідно до якої при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1 листопада 2008 року по 18 жовтня 2011 року, коли їх шлюб було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (а.с.8,10).

Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

Згідно довідки Миргородського комунального житлово-експлуатаційного управління Миргородської міської ради позивачка проживає в АДРЕСА_1 (без реєстрації) разом з донькою ОСОБА_6, 2009 року народження (а.с.13).

Згідно акту обстеження умов проживання за вищевказаною адресою проживає позивачка разом з донькою та цивільним чоловіком ОСОБА_7 Житлове приміщення винаймане, з усіма зручностями. Для виховання та розвитку дитини облаштована окрема мебльована кімната, є спальне місце, робочий стіл, багато іграшок. Створені усі умови для повноцінного розвитку дитини (а.с.14).

18.05.2016 року службою у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-12). При цьому зазначено, що ОСОБА_5 у період з лютого по травень 2016 року не звертався до органу опіки та піклування з клопотанням про призначення годин побачення із малолітньою донькою, що свідчить про його небажання брати участь у вихованні дитини. Тобто він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він та позивачка проживають однією сім»єю з травня 2012 року без реєстрації шлюбу в м. Миргороді Полтавської області. Разом з ними проживає малолітня дитини - донька позивачки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони створили всі умови для належного виховання дитини. Він в свою чергу ставиться до неї , як до рідної. Дівчинка називає його татком. Справжній батько ОСОБА_6, за час їх спільного проживання жодного разу не цікавився здоров»ям та фізичним розвитком своєї доньки, не спілкувався з нею, не приймав участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні. Крім того, він заперечує проти спілкування ОСОБА_5 з його донькою, оскільки остання не знає його як батька.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що він проживав поблизу помешкання позивачки, є її братом. Йому відомо, що відповідач не спілкується зі своєю донькою. Жодних спроб з його боку побачити доньку не було. Дитина називає батьком цивільного чоловіка позивачки.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 проживає окремо в с. Оріхівка Лубенського району Полтавської області, разом з матір»ю. По місцю проживання характеризується позитивно (а.с.26). Згідно довідки лікаря-нарколога на обліку в Лубенському обласному наркологічному диспансері не перебуває (а.с.25). Сплачував аліменти на утримання доньки до квітня 2014 року, поки виконавчий документ був повернути позивачці (а.с.27-28), як пояснила в судовому засіданні позивачка за її відмовою від отримання аліментів.

В судовому засіданні прокурор не знаходить підстав для задоволення позову про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з огляду на особу відповідача, який за місцем проживання характеризується позитивно, працює, до відмови позивачки сплачував аліменти на утримання дитини, а також зважаючи на те, що законом передбачено попередження того із батьків, стосовно якого вирішується питання про позбавлення його батьківських прав, про зміну свого ставлення до дитини, суд приходить до висновку про передчасність рішення щодо позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Крім того, при розгляді службою у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав він надав письмове пояснення в якому зазначив про бажання спілкуватися з донькою, брати участь у її вихованні, але як встановлено в судовому засіданні і позивачка і її цивільний чоловік проти цього заперечують.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо звернень позивачки про проведення профілактичної роботи з батьком дитини. Матеріали справи не містять даних про застосування до відповідача превентивних заходів впливу, у зв'язку з не виконанням ним своїх батьківських обов`язків (попередження з боку органів опіки та піклування, притягнення до адміністративної відповідальності).

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів наявності виключних обставин позбавлення батьківських прав відповідача не надано. Доводи позивачки про те, що відповідач не піклується про дочку, участі у її вихованні не бере, не відвідує дитину та не цікавиться її життям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач хоче відвідувати дитину, піклуватися про неї, проявляти турботу та бажає брати участь у її вихованні.

Суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідачем, які б свідчили про його ухилення від виховання своєї дочки та застосування до ОСОБА_5 крайнього заходу - позбавлення батьківських прав є передчасним.

Керуючись ст.ст. 164, 165 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України», ст.ст. 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Волювач О. В.