Ухвала

іменем україни

21 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», яке діє через представника Гусара Олега Павловича, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - ПАТ «Укргазвидобування»)звернулось до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що останній займав посаду начальника установки бурової в Полтавському відділенні бурових робіт філії Бурове управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» та 07 вересня 2004 року між Полтавським ВБР та ОСОБА_4 був укладений типовий договір № 80 про повну матеріальну індивідуальну відповідальність, а 01 липня 2011 року між Полтавським ВБР та членами колективу (бригади) в особі керівника колективу (бригадира) ОСОБА_4 був укладений типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

За період з 01 березня 2013 року по 01 червня 2014 року були встановлені збитки підприємства внаслідок безпідставно списаного дизельного палива на буровій № 130 Абазівка, начальником якої на період перевірки був відповідач, інші члени бригади на час перевірки на вказаній буровій не працювали.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Полтавського відділення бурових робіт Філії Бурове управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» 74 524,08 грн у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Укргазвидобування», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що відповідно до наказу від 08 вересня 2004 року № 39-к ОСОБА_4 займав посаду начальника установки бурової в Полтавському відділенні бурових робіт філії Бурове управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування».

07 вересня 2004 року між Полтавським ВБР та ОСОБА_4 був укладений типовий договір № 80 про повну матеріальну індивідуальну відповідальність, а 01 липня 2011 року між Полтавським ВБР та членами колективу (бригади) в особі керівника колективу (бригадира) ОСОБА_4 був укладений типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

На підставі наказу ПАТ «Укргазвидобування» від 27 травня 2014 року № 171 провідним бухгалтером-ревізором відділу контрольно-ревізійної роботи ГПУ «Полтавагазвидобування» було проведено перевірку окремих питань виробничої та фінансово-господарської діяльності Полтавського відділення бурових робіт філії Бурове управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» за період з 01 березня 2013 року по 01 червня 2014 року, за результатами якої 09 липня 2014 року складено відповідну довідку.

Проведеною перевіркою, зокрема, встановлено, що по буровій 130 Абазівка (начальник бурової ОСОБА_4) на дизель-електростанцію Volvo TAD 1032 GE з квітня 2013 року встановлена норма використання палива 22 л, що у масовому виразі становить 18,66 кг. Згідно з місячними актами витрат паливно-мастильних матеріалів по буровій 130 Абазівка списання дизельного палива на роботу вказаної електростанції проводилось понад встановлену норму. Таким чином, на роботу дизельної електростанції понаднормово списано 17189 кг дизельного палива, внаслідок того, що начальником бурової ОСОБА_4 використання палива визначалось не в літрах (як передбачено наказом ДК «Укргазвидобування» від 12.04.2012р. №186-22 літри/годину), а в кілограмах (2 кілограми/годину) (т.1, а.с.24-28).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ст. 134 КЗпП України на працівника може бути покладена матеріальна відповідальність у повному розмірі у разі укладання між підприємством та працівником письмового договору про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Частиною 1 ст. 135-2 КЗпП України передбачено, що при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність.

Статтею 138 КЗпП України визначено обов'язок доказування наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника, а саме, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП України.

У пунктах 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що, виходячи з вимог ст.15 ЦПК України, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Так, із матеріалів справи вбачається, що з 02 червня 2014 року по 15 червня 2014 року ревізійною комісією у складі фахівців ПАТ «Укргазвидобування» проведена комплексна документальна ревізія виробничої та фінансово-господарської діяльності БУ «Укрбургаз» за період з 01 березня 2013 року по 01 червня 2014 року, за результатами якої складено відповідний акт, до якого увійшли наведені у довідці від 09 липня 2014 року дані щодо правомірності списання паливно-мастильних матеріалів на роботу дизельних електростанцій.

Згідно з довідкою головного бухгалтера Полтавського ВБР Філії бурового управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» від 06 квітня 2015 року № 09-847, відповідно до бухгалтерських даних за період з 01 березня 2013 року по 01 червня 2014 року нестач та надлишків дизельного пального по буровій № 130 Абазівка не виявлено.

Також з матеріалів справи вбачається, що при визначенні розміру витрат палива використовувалися технічні характеристики дизель-електростанції марки Volvo 300, у той час як на буровій № 130 Абазівка використовувалася дизель-електростанція Volvo TAD 1032 GE.

Крім того, як зазначено вище у довідці від 06 квітня 2015 року №09-847 по бухгалтерським даним на період з 01 березня 2013 року по 01 червня 2014 року нестач та надлишків дизельного пального по буровій №130 Абазівка не виявлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли законного і обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності та розміру прямої дійсної шкоди.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур В.А. Нагорняк