Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», треті особи: Ніжинська районна державна адміністрація Чернігівської області, Управління Держземагентства у Ніжинському районі Чернігівської області, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним, за касаційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами було укладено договір суборенди земельної ділянки площею 177,9340 га, розташованої на території Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що перебуває у державній власності. Оскільки земельна ділянка була передана всупереч вимог ст. 8 Закону України «Про оренду землі», зокрема, було змінено її цільове призначення, ОСОБА_3 просив позов задовольнити та визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір суборенди земельної ділянки, площею 177,9340 га, що розташована на території Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, укладений між ОСОБА_3 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (далі - СТОВ «Дружба-Нова») 03 липня 2014 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі СТОВ «Дружба-Нова», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що умовами договору суборенди від 03 липня 2014 року порушено вимоги ст. 8 Закону України «Про оренду землі» в частині зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проте, з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 29 грудня 2011 року на підставі розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 24 жовтня 2011 року № 450 між останньою та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 177,9340 га, із земель Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівського району, яка перебуває у державній власності.

Відповідно до умов договору оренди від 29 грудня 2011 року земельна ділянка передається в оренду для вирощування сільськогосподарських культур, цільове призначення - для ведення фермерського господарства (а. с. 6-8).

Пунктом 28 вказаного договору передбачено, зокрема, право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди.

03 липня 2014 року ОСОБА_3 уклав договір суборенди спірної земельної ділянки із СТОВ «Дружба-Нова».

За змістом пунктів 5.1., 5.2. договору суборенди від 03 липня 2014 року земельна ділянка передається в суборенду для вирощування сільськогосподарської продукції, цільове призначення - для ведення фермерського господарства (а. с. 12 - 16).

Отже, при укладенні договору суборенди земельної ділянки не відбувалося зміни цільового призначення земельної ділянки та не порушено умови договору оренди.

Аналогічний висновок зроблено і державним органом, який здійснює контроль за використанням земель державної власності та є головним розпорядником таких земель - Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, яка, крім іншого, зробила висновок, що спірна земельна ділянка може бути передана в суборенду (а. с. 139-142).

Загальні вимоги до піднайму визначені ст. 774 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Орендодавець має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 1 ст. 8 вказаного Закону передбачено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.

Крім того, листом Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області підтверджено право ОСОБА_3 передавати земельну ділянку, що є предметом спірного договору оренди, в суборенду. Також Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області у вказаному листі зазначено, що використання земельної ділянки суборендарями відповідно до п. 13 договору не суперечить умовам спірного договору та не змінює цільового призначення земельної ділянки.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, суд апеляційної інстанцій у порушення вимог статей 213, 214, 303, 304 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не визначився із характером спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, постановлена апеляційним судом ухвала - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська