08.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/4371/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа: Товариства з обмеженою відповідальності «ПростоФінанс» про визнання кредитного договору недійсним та за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,?

встановив:

18.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» третя особа: Товариства з обмеженою відповідальності «ПростоФінанс» про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначив, що 11.01.2007 року він звернувся до Відділу державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області із заявою по факту втрати паспорта серії АЕ №449081, виданого 27.01.1997 р. Бабушкінським РВ ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області.

23.01.2007р. в Ленінському РВ ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області було отримано новий паспорт серії АН №584185.

Влітку 2012 року ТОВ «Простофінанс» листом повідомив ОСОБА_1, що між ТОВ «Простофінанс» і відповідачем укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року, за яким ТОВ «Простофінанс» у відповідності до ст.. 516 ЦК України відступило своє право вимоги за кредитним договором №8 від 26.01.2007 року на користь відповідача.

Згідно висновку №3460-16 судової почеркознавчої експертизи від 10.08.2016 року, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, «підпис від імені ОСОБА_1 в графах: «Позичальник» у кредитному договорі №8 від 26.01.2007 року, укладеного між ТОВ «Простофінанс» та ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1, а іншою особою».

На підставі вищезазначеного просить визнати недійсним кредитний договір №8 від 26.01.2007р., укладений від імені ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Простофінанс» та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в сумі 3523,20 грн.

02.09.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 26.01.2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №8.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, первинний кредитор зобовязується надати відповідачеві кредит у сумі 5517,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежу в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та додатком №1 до нього графіком платежів.

18.05.2012 року між ТОВ «Простофінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Простофінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №8 від 26.01.2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобовязання повністю виконали ТОВ «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти, а ТОВ «ПростоФінанс» відступило свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення.

У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 5517,00 грн., по відсотках 1071,67 грн. та комісії 7586,15 грн., на 10.07.2014 року розмір неустойки становить (штрафу): 1 643,12 грн.

На підставі вищезазначеного просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15 817,94 грн., а саме: за кредитом - 5517,00 грн., по відсотках 1071,67 грн. та комісії 7586,15 грн., штрафу - 1 643,12 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року об*єднано цивільну справу №2/205/2124/15 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», ТОВ «ПростоФінанс», ТОВ «Кредитні Ініціативи» про визнання кредитного договору недійсним та цивільну справу №2/205/3024/15 за позовом ТОВ «Кредитні Ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в одне провадження з присвоєнням номери справи 2/205/2124/15.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2016 року залучено до участі у справі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Представник позивача ОСОБА_1 Д.Г. - ОСОБА_2 письмово просив справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» відмовити.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» письмо просив справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив застосувати строки позовної давності. Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник третьої особи- ТОВ «Простофінанс» в судове засідання не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно кредитного договору №8, який було укладено 26.01.2007 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1, ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувався видати позичальнику кредит в сумі 5517,00 грн. під 5% річних./а.с.62-63/.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №3460-16 від 10.08.2016 року підписи від імені ОСОБА_1 в графах: «Позичальник» у кредитному договорі №8 від 26.01.2007 року, укладеному між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою./а.с.157-160/

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Представником ТОВ «Фінансова компанія «довіра та гарантія» було подано заяву про застосування судом строків позовної давності з огляду на обізнаність ОСОБА_1, про укладення спірного кредитного договору ще з 21.08.2009 року, оскільки ОСОБА_1 21.08.2009 року звертався до ТОВ «ПростоФінанс» з заявою про отримання від ТОВ «ПростоФінанс» листа з вимогою погашення кредиту. З огляду на таке, представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» просив суд застосувати наслідки строку позовної давності та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що 27.08.2009 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ «ПростоФінанс» з заявою, в якій зазначив, що кредит не брав, а свій паспорт в період 11.01.2007 року втратив, у звязку з чим був виданий новий паспорт.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.Відповідно до положень ст. ст. 256,257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, при цьому згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу (а саме перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок).

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій статті 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину.

Положення частини пятої статті 261 ЦК України застосовуються до вимог про зобовязання сторін (щодо виконання правочину), а не до вимог про недійсність правочину.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-75цс15 від 03 лютого 2016 року, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відтак, перебіг позовної давності у спорі про визнання недійсним кредитного договору № 8 від 26.01.2007 р. почався із 27.08.2009 р., та сплив через три роки. Тому у задоволенні позову ОСОБА_1, слід відмовити повністю у звязку з пропуском строку позовної давності.

Що стосується позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №8 від 26.01.2007 року у розмірі 15817,94 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно ч.2ст.1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Таким чином, недоведеність факту укладання між сторонами спірного кредитного договору від 19.04.2008 року в письмовій формі свідчить про нікчемність цього договору, а визнання такого правочину недійсним по закону (ст. 215 ЦК України) не вимагається.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що договірні відносини між ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», та ОСОБА_1 не виникли, оскільки ОСОБА_1 спірний договір не підписував, грошових коштів за договором не отримував.

Тому, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 8 від 26.01.2007 року, слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результати розгляду, вважає за необхідне судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,60,79,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.203, ч.2 ст.207, ч.2 ст.215, ч.ч.2,5 ст.216, 267,ч.ч.1,2ст.1055 ЦК України, -

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» третя особа: Товариства з обмеженою відповідальності «ПростоФінанс» про визнання кредитного договору недійсним кредитного договору №8 від 26.01.2007 року, укладеного від імені ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростроФінанс» відмовити.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №8 від 26.01.2007 року у розмірі 15817,94 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапенко Н.Г.