У х в а л а

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь частину витрат на ремонт підвальних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 24 041 грн 05 коп., частину витрат на ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 10 150 грн 65 коп., частину витрат на утримання спільних дітей в сумі 6 252 грн 50 коп., частину витрат на спільний автомобіль в сумі 51 019 грн 19 коп., частину витрат з оплати комунальних послуг на утримання квартири за вищевказаною адресою в сумі 5 798 грн 93 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що за час шлюбу з ОСОБА_5 ними набуто у власність підвальні нежитлові приміщення загальною площею 46,3 кв. м на АДРЕСА_1. Шлюб між ними розірвано 22 червня 2010 року.

Звертав увагу на те, що після розірвання шлюбу він здійснив ремонтно-реставраційні роботи в зазначених підвальних приміщеннях на суму 48 082 грн 10 коп., а на ремонт квартири АДРЕСА_2, яка є об'єктом спільної сумісної власності, він витратив грошові кошти в сумі 20 301 грн 30 коп. На утримання їх з відповідачем спільних дітей він витратив 12 505 грн., зокрема на придбання для них диванів, одягу, оплату курсів водіїв.

Зазначав, що він поніс витрати на утримання спільного автомобіля: на ремонт, оплату полісів обов'язкового страхування, сплату податку. Вказував, що витрачав на утримання спільної квартири, сплачував комунальні послуги.

Посилаючись на те, що відповідач зобов'язана відшкодувати частину витрат пропорційно розміру її частки у майні та витрати на утримання дітей, просив позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 половину витрат на ремонт підвальних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 24 041 грн 05 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 половину витрат на ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 10 150 грн 65 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на спільний автомобіль в сумі 4 770 грн 08 коп.;

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 частину витрат з оплати комунальних послуг на утримання квартири за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 5 798 грн 93 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 04 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошових коштів на ремонт підвальних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 24 041 грн 05 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрат на утримання автомобіля та квартири на АДРЕСА_2 в сумі 4 770 грн 08 коп. та 10 150 грн 65 коп. змінено, зменшено вказані суми до 318 грн та 3 029 грн 44 коп. відповідно.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині скасування та зміни рішення суду першої інстанції, в решті рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на ремонт нежитлових приміщень та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що в проведенні ремонтних робіт нежитлових приміщень без згоди відповідача була необхідність для збереження пам'ятника архітектури.

Крім того, зменшуючи суми, що підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок сплати витрат на утримання автомобіля та квартири, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_4 надав докази на підтвердження понесених ним витрат на утримання спільного автомобіля на суму 636 грн, а отже з ОСОБА_5 на користь останнього підлягає стягненню половина вказаної суми, інших доказів на підтвердження витрат на утримання автомобіля позивачем не надано.

Крім того, суд правильно зазначив, що витрати з оплати комунальних послуг, надання яких обліковується лічильниками та споживання яких здійснюється лише позивачем не підлягають стягненню з відповідача.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук