АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3869/16
Справа №645/3240/14 Головуючий 1 інст. Шевченко С.В.
Категорія : стягнення боргу Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Кокоші В.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргуза апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2016 року , -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 24 березня 2008 року.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до Умов договору позики ,складеного у письмовій формі та розписки відповідачем позичено 15000 грн., що на той час було еквівалентно 2970 доларам США, та зобовязався повернути борг щомісячними платежами до 24 березня 2009 року.

Зазначивши, що відповідачем в порушення прийнятих зобовязань запозичені кошти, не повернуті з урахуванням уточнення позовних вимог у квітні 2016 року, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 15000 грн. боргу та на підставі ч.2 ст.625 ЦК України 3898,96 грн. інфляційних втрат за весь період неповернення коштів, 3609,68 грн. 3%річних від прострочених сум.

ОСОБА_3 заперечував проти позову з посиланням на відсутність у нього з позивачем договору позики або інших грошових зобовязань.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на підставність та обґрунтованість його позову, порушення судом норм матеріального і процесуального права при розгляді справи, рішення суду просить скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, з наступного.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Відмовляючи у позові у звязку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності, який сплив 26 березня 2012 року, суд такого висновку дійшов з посиланням на те, що позивачем не доведено вчинення дій протягом цього строку, які б свідчили про визнання ним боргу, а також про поважність причини пропуску вказаного строку з 25 березня 2009 року.

З таким висновком суду погодитись не можна.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження вимог до ОСОБА_3 надані письмової договір позики та розписка відповідача про отримання 24 березня 2008 року на рік 15000 грн.,а також ксерокопія паспорта громадянина України та довідка про його ідентифікаційний номер. Заперечення відповідача про те, що договір та розписка від його імені сфальсифіковані належними та допустимими доказами їм не підтверджено та не спростовано наявності між ним та позивачем договірних зобовязань.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Матеріали справи не містять такої заяви ОСОБА_3 про застосування до спірних правовідносин,строку позовної давності, а його посилання на пропуск позовної давності зазначених у письмових запереченнях на позов не є за своїм змістом такою заявою, яка вимагає застосування строку позовної давності.

З огляду на вказані обставини та з урахуванням доведеності факту укладення між сторонами договору позики, отримання відповідачем 15000 грн. та їх неповернення, у відповідності до положень ст..ст.1046, 1047 та ст..1050 ЦК України про зобовязання позичальника повернути у визначений сторонами договору запозичені кошти, та невиконання відповідачем цих зобовязань, із застосуванням ч.2 ст.625 цього Кодексу про зобовязання боржника при невиконанні грошового зобовязання сплатити 3% річних та з урахуванням інфляції за весь строк неповернення грошей, колегія скасовуючи рішення суду, вирішила позовні вимоги ОСОБА_2, як підставні і обґрунтовані задовольнити у повному обсязі, а заперечення відповідача залишити поза увагою, як такі що не спростовують заявленого позову.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2016 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 (рнокпп 6) на користь ОСОБА_2 15000 грн. суми боргу, 3898,96 грн. інфляційних витрат, 3609,68 грн. 3% річних всього 22508,64 грн. та 769,23 грн. витрат на справлення судового збору при зверненні до суду та апеляційному оскарженні рішення суду.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді В.В.Кокоша

ОСОБА_1