Ухвала

іменем україни

8 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Савченко В.О., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, який у подальшому уточнила і просила визнати дії ПАТ «Лукойл-Одеський нафтопереробний завод» щодо відмови у наданні уточнюючої довідки про пільговий стаж за період роботи на посадах пробовідбірника та лаборанта хімічного аналізу за період з 18 квітня 1983 року по 21 серпня 1992 року та з 21 серпня 1992 року по 21 жовтня 2005 року протиправними; визнати недійсними та скасувати записи № 6 від 9 жовтня 1984 року та № 7 від 12 лютого 1985 року трудової книжки; зобов'язати ПАТ «Лукойл-Одеський нафтопереробний завод» надати уточнюючу довідку про пільговий стаж за період роботи на посадах пробовідбірника та лаборанта хімічного аналізу за період з 18 квітня 1983 року по 21 серпня 1992 року відповідно до списків № 1, № 2, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173; підтвердити стаж роботи її за списком № 2 на посаді лаборанта хімічного аналізу заводської лабораторії за період з 21 серпня 1992 року по 21 жовтня 2005 року, яка передбачена списками № 1, № 2, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36; зобов'язати ПАТ «Лукойл-Одеський нафтопереробний завод» надати уточнюючу довідку про стаж її роботи за списком № 2 за період з 21 серпня 1992 року по 21 жовтня 2005 року на посаді лаборанта хімічного аналізу заводської лабораторії відповідно до списків № 1, № 2, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36; відшкодувати моральну шкоду; стягнути судові витрати та зобов'язати ПАТ «Лукойл-Одеський нафтопереробний завод» надати звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

17 січня 2015 року ОСОБА_4 повторно звернулася до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2013 року, в якій вона посилалася на надання під час судових розглядів представником відповідача підроблених документів в якості доказів, надання неправдивої інформації в письмових запереченнях та інших документах до суду. Заявник зазначала, що надання завідомо неправдивих показань, фальшивих документів та речових доказів підтверджується отриманими нею з Державного архіву Одеської області документами суворої звітності ПАТ « Одеський нафтопереробний завод».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2013 року відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постановлені ухвали, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пунктах 3, 4, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Постановляючи оскаржувані ухвали, суди прийняли до уваги вищенаведені роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» та дійшли обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2013 року немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук В.О. Савченко
О.М. Ситнік

Колегія суддів: