Справа № 740/2571/16-ц
Провадження № 2/740/857/16
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"04" серпня 2016 р. м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Ковальова Т.Г., ознайомившись з позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» в розмірі 2 077 759 грн. 28 коп., з них: по кредиту 35 756,00 дол. США, за відсотками - 43 225,08 дол. США, комісія за РО 4 690,41 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 42 646,94 грн., звернути стягнення на належний ОСОБА_2 предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру №108 в житловому будинку №128 в м.Ніжині, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2007.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме: не конкретно викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину та до позовної заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі, передбаченому Закону України «Про судових збір», а саме 1,5 відсотки ціни позову.

Так, позивач зазначає ціну позову в сумі 2 007 759 грн. 28 коп., зазначаючи це як загальну суму заборгованості за кредитним договором від 30.11.2007 року, не конкретизуючи в заяві, за який період часу виникла ця заборгованість з урахуванням доданого рішення Ніжинського міськрайонного суду від 19.11.2009 року про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 324734 грн. 57 коп.

В резолютивній частині заяви позивач зазначає іншу суму заборгованості 2 077 759 грн. 28 коп.

Посилаючись на п.6 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» в частині того, що вимога предявлена заставодержателем після вирішення вимоги про виконання основного зобовязання, позивач не зазначає, яким чином вирішена вимога про виконання основного зобовязання про стягнення заборгованості саме в такому розмірі.

Всупереч вимогам ст.35 закону України «Про іпотеку» позивач не зазначає в заяві, чи надсилалась відповідачу письмова вимога про виконання порушеного зобовязання і сплати розрахованої позивачем заборгованості у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

В резолютивній частині позовної заяви без попереднього огрунтування ставиться вимога на належну ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2007 року.

Крім того, заява не містить обґрунтування заявленої вимоги з урахуванням дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03 червня 2014 року.

За таких обставин, заяву необхідно відповідно до ст. 121 ЦПК України залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання даної ухвали.

Керуючись ст.ст.119, 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ухвалила:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для усунення викладених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання даної ухвали.

У разі усунення недоліків у встановлений строк заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала негайно набирає законної сили і не може бути оскаржена у апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя Ковальова Т.Г.