Ухвала

іменем україни

5 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління комунальним житлом», департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_6, на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 жовтня 2011 року з вини ОСОБА_5, який є власником нежилого приміщення № АДРЕСА_2, через недбале використання останнім приладів центрального опалення, було залито її квартиру АДРЕСА_1, в зазначеному будинку.

Посилаючись на те, що внаслідок залиття квартири відповідачем їй завдана майнова шкода. Кошторисна вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 17732 грн. Вартість пошкодженого майна, що знаходилося в її квартирі під час залиття, становить 58020 грн 80 коп. Також, на її думку, відшкодуванню за рахунок ОСОБА_5 підлягають витрати, понесені нею на оплату експертного будівельно-технічного дослідження - 1013 грн 4 коп., витрати на товарознавче дослідження - 450 грн 24 коп., витрати на правову допомогу - 4 тис. грн.

Також зазначала, що внаслідок залиття її квартири та пошкодження майна їй завдано моральної шкоди, розмір якої вона оцінює в 20 тис. грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ від 16 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, нанесеного ним квартирі АДРЕСА_1 - 75752 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати в сумі 5463 грн 28 коп., зокрема: на оплату експертного будівельно-технічного дослідження - 1013 грн 4 коп., на оплату товарознавчого дослідження - 450 грн 24 коп., на правову допомогу - 4 тис. грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5 тис. грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1012 грн. 16 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрат на оплату здійснення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 1013 грн 4 коп., на оплату здійснення товарознавчого дослідження в розмірі 450 грн 24 коп., на правову допомогу в розмірі 4 тис. грн скасовано та в задоволенні таких вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка подана представником ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення майнової та моральної шкоди, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що відповідач має відшкодувати позивачу майнову та моральну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири.

Доводи ОСОБА_5 про відсутність вини у залитті квартири не грунтуються на нормах закону і встановлених в судовому засідання дійсних обставин справи, відповідність висновків суду не спростовують, фактично зводяться до одностороннього тлумачення норм права на його користь, однак, в даних деліктних зобов'язаннях передбачено призумпцію вини заподіювача шкоди, яка має бути ним спростована, оскільки саме на ньому лежить обов'язок доведення відсутності його вини в заподіянні шкоди, що, за правильним висновком судів, ОСОБА_5 здійснено не було.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ від 16 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик