Справа № 487/6071/15-ц
Провадження № 2/487/141/16
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю, -

В С Т А Н О В И В:

03.08.2015 року ОСОБА_5 (в інтересах якого діяла ОСОБА_1З.) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою №66 по проспекту Леніна 8-Б в м. Миколаєві, яка є спільною частковою власністю, посилаючись на те, що між ним та відповідачем постійно виникають сварки з приводу порядку користування спірною квартирою, добровільно домовитись не можуть.

У судовому засіданні представники ОСОБА_5 уточнили позовні вимоги. Просили визначити порядок користування квартирою №66 в будинку №8-Б по проспекту Леніна в м. Миколаєві між співвласниками ОСОБА_5 і ОСОБА_3, виділивши в користування позивачу житлову кімнату площею 12,0 кв.м. та зобовязати відповідача звільнити її від особистих речей. ОСОБА_3 виділити в користування житлову кімнату площею 13,8 кв.м. Коридор площею 4,4 кв.м, кухню площею 5,8 кв.м, ванну площею 2,1 кв.м, вбиральню площею 1,0 кв.м., вбудовану шафу площею 0,4 кв.м, балкон площею 0,9 кв.м, вхід на який розташований з житлової кімнати площею 12,0 кв.м. залишити в спільному користуванні сторін.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_5 визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення судом.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими у повному обсязі та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового Кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю сторін по справі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2014 року ОСОБА_5 належить ? частка спірної квартири.

Відповідачу ОСОБА_3 належить ? частка спірної квартири на підставі Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2002 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2015 року ОСОБА_5 був вселений в квартиру АДРЕСА_1.

Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-092 від 11.11.2015 року квартира АДРЕСА_1 розташована на четвертому поверсі пяти поверхового житлового будинку. Загальна площа квартири 40,4 кв.м., жила площа 25,8 кв.м. До складу приміщень входять: коридор-4,4 кв.м., кухня-5,8 кв.м., ванна-2,1 кв.м., вбиральня-1,0 кв.м., балкон-0,9 кв.м., вбудована кафа-0,4 кв.м., жила площа-12,0 кв.м., жила площа- 13,8кв.м.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/, належить їм на праві спільної власності /спільне майно/. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою.

Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обов'язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками.

Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом.

Як роз'яснено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" /зі змінами/, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю.

Згідно з п.14 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника /учасників/ цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" /зі змінами/, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд в праві за заявленим про це позовом встановити порядок користування під уособленими приміщеннями /квартирами, кімнатами/ такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення /кухня, коридор тощо/ можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу порядку користування квартирою, між ними постійно виникають сварки та конфлікти, а тому позивач бажає визначити конкретний порядок користування квартирою.

Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, та не заперечував проти визначення судом запропонованого позивачем порядку користування спірною квартирою, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209-212,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою №66 в будинку №8-Б по проспекту Леніна в м. Миколаєві між співвласниками ОСОБА_5 і ОСОБА_3, виділивши в користування ОСОБА_5 житлову кімнату площею 12,0 кв.м. та зобовязати ОСОБА_3 звільнити її від особистих речей. ОСОБА_3 виділити в користування житлову кімнату площею 13,8 кв.м. Коридор площею 4,4 кв.м, кухню площею 5,8 кв.м, ванну площею 2,1 кв.м, вбиральню площею 1,0 кв.м., вбудовану шафу площею 0,4 кв.м, балкон площею 0,9 кв.м, вхід на який розташований з житлової кімнати площею 12,0 кв.м. залишити в спільному користуванні співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 243,60 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

Суддя: В.В. Андрощук