Справа №359/4438/16-ц
Провадження №2/359/1642/2016
21 листопада 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Коробові О.П.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Давіда Тамазієвича про поділ квартири, що є обєк-том спільної сумісної власності,
В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що в період часу з 30 листопада 2001 року до 22 березня 2013 року вона перебува-ла у шлюбі з відповідачем. 4 червня 2002 року у них народилась дочка ОСОБА_2, а 13 грудня 2006 року син ОСОБА_3 Крім того, 4 грудня 2007 року сторони придбали квар-тиру АДРЕСА_1. Це нерухоме майно є обєктом їх спільної сумісної власності. Після розірвання шлюбу діти залишились про-живати з матірю та перебувають на її утриманні. Дочка ОСОБА_2 страждає на лівобіч-ний поперековий сколіоз та перебуває на диспансерному обліку. Батько не приймає участь в утриманні дітей та лікуванні дочки. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на 3/4 частки, а за відповідачем на 1/4 частку в квартирі АДРЕСА_1.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.
ОСОБА_4 не зявився у судове засідання. Суд неодноразово вживав заходи, спрямо-вані на повідомлення відповідача про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується конвертами, в яких йому надсилались судові повістки (а.с.89-90, 91-92, 97, 105-106, 107-108).
На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про проведен-ня заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача (а.с.102).
Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, які містяться в мате-ріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволен-ню з таких підстав.
Встановлено, що 30 листопада 2001 року ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-БК №175011 від 30 лис-топада 2001 року (а.с.5).
4 червня 2002 року у них народилась дочка ОСОБА_2, а 13 грудня 2006 року син ОСОБА_3 Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії 1-ЕЛ №048039 від 31 жовтня 2007 року (а.с.6) та серії 1-ОК №059519 від 11 січня 2007 року (а.с.7).
4 грудня 2007 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири (а.с.8-9), за яким вона придбала квартиру АДРЕСА_2.
22 березня 2013 року сторони розірвали шлюб. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОК №089584 від 22 березня 2013 року (а.с.13).
Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно з п.3 ч.1 ст.57 цього ж Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоло-віка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Встановлено, що квартира була придбана під час перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_5 В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що цей обєкт нерухомого майна був набутий за кошти, які належали ОСОБА_1 або відповідачу особисто.
З огляду на це суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 є обєктом спільної сумісної власності сторін.
Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Встановлено, що після розірвання шлюбу діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишились проживати з матірю та перебувають на її утриманні. Крім того, з копій медичних доку-ментів (а.с.21, 25-35) вбачається, що дочка ОСОБА_2 страждає на лівобічний попереко-вий сколіоз та перебуває на диспансерному обліку.
Аналіз наведених письмових доказів свідчить про наявність підстав збільшення частки позивача в спірній квартирі.
З огляду на це суд вважає, що за ОСОБА_1 належить визнати право власності на 2/3 частки, а за відповідачем на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_3.
Однак ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутись до суду з позовами про стяг-нення заборгованості за аліментами (а.с.109-113) або додаткових витрат, повязаних з ліку-ванням дочки ОСОБА_2 Ця обставина свідчить про те, що підстави для збільшення роз-міру частки позивача в квартирі до 3/4 відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позов-них вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 3960 гривень 75 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №776361 від 25 травня 2016 року (а.с.1). Предяв-лений нею позов задоволений частково.
З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 3520 гривень 67 копійок.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Давіда Тамазієвича про поділ квартири, що є обєктом спільної сумісної власності, задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки в квартирі АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_4 Давідом Тамазієвичем право власності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1.
У задоволенні позову в іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 Давіда Тамазієвича на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 3520 гривень 67 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської об-ласті шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.
Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення в суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання його копії. У випадку відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6