У х в а л а

іменем україни

08 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Висоцької В.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про стягнення сум страхового відшкодування, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») страхове відшкодування у розмірі 383 397 грн 26 коп., пеню відповідно до договору у розмірі 210 484 грн 77 коп., інфляційні втрати у розмірі 157 192 грн 87 коп., 3 % річних у розмірі 5 691 грн 30 коп.; пеню відповідно до норм ЗУ «Про захист прав споживачів» у розмірі 2 104 849 грн 53 коп. та 10 000 на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 16 травня 2014 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «АХА Страхування», Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», відповідно до умов якого предметом страхування є майнові інтереси пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням належним йому автомобілем марки Toyota Rav4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Зазначав, що 07 вересня 2014 року особою, яка мала право керувати застрахованим транспортним засобом - ОСОБА_6, було виявлено зникнення зазначеного вище автомобіля на вул. Харківській, 3/2 у м. Суми, про що було повідомлено Сумський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області. За даним фактом розпочато досудове розслідування.

На наступний день ОСОБА_6 повідомив страховика про вказаний випадок.

В подальшому, а саме - 22 вересня 2014 року ПАТ «СК «АХА Страхування» були передані два комплекти ключів та письмова заява про виплату страхового відшкодування.

Листом від 10 грудня 2014 року ПАТ «СК «АХА Страхування» повідомив його про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з припиненням дії договору через несвоєчасну сплату страхових платежів, несвоєчасним повідомленням про настання страхового випадку, порушенням умов договору страхування та ненадання основного та додаткового комплектів ключів до замку запалювання транспортного засобу.

Звертав увагу на те, що договір страхування був чинним на момент настання страхового випадку, відповідача повідомлено про викрадення автомобіля у відповідності з вимогами укладеного між сторонами договору, проте письмове повідомлення та комплекти ключів надано страховику пізніше, оскільки додатковий комплект ключів знаходився у м. Єнакієве Донецької області, де проводиться антитерористична операція, відтак строк пропущено з об'єктивних причин. Крім того, ненадання відповідачу ключів є неправдивим твердженням та спростовується актом прийому-передачі від 22 вересня 2014 року.

Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 383 506 грн 85 коп., пеню у розмірі 200 190 грн 48 коп., інфляційні збитки у розмірі 157 237 грн 81 коп., 3 % річних у розмірі 5 484 грн 67 коп., а всього - 751 904 грн 48 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «СК «АХА Страхування» просить скасуватиоскаржуване рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із відсутності підстав вважати договір страхування припиненим з огляду на те, що вимогу про сплату страхового платежу страховик не направляв, вигодонабувача також не було повідомлено про порушення страхувальником умов договору в частині несплати страхових платежів, як то передбачено п. п. 22.1.9, 27.2 договору, при цьому після сплати позивачем страхових платежів, не зважаючи на пропущення строків їх сплати, відповідач їх прийняв та продовжував виконувати умови договору.

Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення сум страхового відшкодування саме на користь позивача, оскільки ПАТ «Креді Агріколь Банк» повідомив про наявність у нього вимог до страховика лише під час повторного розгляду справи апеляційним судом, проте до суду з таким позовом не звернувся, в тому числі й після ухвалення рішення суду першої інстанції.

При цьому, варто зазначити, що банк не позбавлений можливості вирішити питання щодо погашення заборгованості позичальника перед ним, шляхом звернення з позовом до позивача та задоволення вимог за рахунок коштів, стягнутих з страховика.

З огляду на вказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

В.С. Висоцька