Справа № 212/6407/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Колочко О.В.,

секретарі судового засідання - Деменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу звукозаписувальними технічними засобами, цивільну справу за позовом виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривий Ріг ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти, посилаючись на те, що відповідач являється матір'ю неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який звернувся із заявою до позивача з питання підготовки висновку про доцільність позбавлення батьківських прав його матері, яка не приймає участі у вихованні сина, матеріально його не утримує, разом з сином не проживає, зловживає спиртними напоями, не працює. Батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Вихованням та утриманням неповнолітнього ОСОБА_3 займається його дід ОСОБА_5 Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує батьківських обов'язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток сина, не готує його до самостійного життя, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, позивач паросить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку на користь майбутнього законного представника неповнолітньої дитини.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, згодна на позбавлення її батьківських прав .

Представник третьої особи - Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за відсутності представника третьої особи, та прийняти рішення згідно чинного законодавства, з урахуванням того, що сім'я ОСОБА_2 не перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах та за допомогою не зверталися.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 являється матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

Батько неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Згідно з рапортом дільничного інспектора Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області та з поясненнями сусідів встановлено, що ОСОБА_2 за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок, вихованням дитини не займається а.с. 17).

Відповідно до характеристики, наданою головю ОСББ «КР Світанок 39» від 02.09.2016, ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, характеризується посередньо, син ОСОБА_2 проживає з батьком її чоловіка (а.с. 18).

Актом про обстеження умов проживання від 30.08.2016 року зазначено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1, санітарні умови задовільні, є необхідні меблі для нормального життя, у наявності побутова техніка, водо-, електропостачання, газопостачання відключено за борги, неповнолітній ОСОБА_3 за цією адресою не проживає, але зареєстрований. За вказаною адресою проживають ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 20).

Відповідно до інформації, наданої КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» від 15 грудня 2016 року № 2243, ОСОБА_2, 1980 року народження, перебуває під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з липня 2011 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (а.с. 34).

Виконкомом Жовтневої районної у місті Кривому Розі було надано висновок за № 7/29-4204 від 10.10.2016 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що мати ніяким чином не приймає участі у є вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає, з сином не спілкуються (а.с. 3).

Як вбачається із заяви ОСОБА_3, з якою він звернувся 15 липня 2016 року до Служби у справах дітей, він просив зібрати матеріали на позбавлення його матері ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, не працює, його вихованням та утриманням не займається, з 2008 року він проживає зі своїм дідом ОСОБА_5 (а.с. 4).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дітей, суд дійшов висновку про ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з неї аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ним повноліття, починаючи з 26 жовтня 2016 року на користь піклувальника дитини, допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу.

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 243, 244 СК України, ст.ст. 3, 10, 57-61, 88, 169, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривий Ріг ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь особи, яка буде піклувальником неповнолітньої дитини, або установи куди вона буде розміщена, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 26 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Колочко