справа №619/2648/16-ц
провадження №2/619/1494/16
Рішення

Іменем України

28 грудня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М. за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дергачі Харківської області цивільну справу за позовом Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 районної державної адміністрації, третя особа Державне агентство лісових ресурсів України про визнання недійсними розпоряджень, державного акту, договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» звернулося до суду з позовом, в якому просить поновити строки позовної давності та прийняти до розгляду позовну заяву; визнати недійсним розпорядження ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області № 752 від 06.08.2010; визнати недійсним розпорядження ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області № 916 від 23.09.2010; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЛ №101851, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 74, про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0826 площею 1,7 га, що розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, для ведення особистого селянського господарства; визнати недійним договір купівлі продажу земельної ділянки кадастровий номер № :02:000:0826, площею 1, 7 га, що розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, для ведення особистого селянського господарства від 15.10.2010 № 2616; витребувати з чужого незаконного володіння на користь держави в особі Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0826, площею 1, 7 га, що розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, для ведення особистого селянського господарства. В обґрунтування позову зазначено, що прокуратурою Харківської області завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000804 від 24.09.2015 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України та складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 Відповідно до правової позиції прокуратури Харківської області, зазначена вище земельна ділянка лісогосподарського призначення, кадастровий номер :02:000:0826, площею 1, 7 га, що розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, для ведення особистого селянського господарства, незаконно вибула з власності Держави, в особі ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», вилучення земельної ділянки у ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» не проводилось. Відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 року, ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» (Колишній Данилівський дослідний держлісгосп Українського ордена "Знак Пошани" Науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.М. Висоцького) встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер № :02:000:0826, площею 1,7га, що розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області та виділена ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у власності держави, в особі ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». Прокурором, в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000804 від 24.09.2015 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України встановлено, що зміна цільового призначення даної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з земель лісогосподарського призначення не здійснювалась. Одночасно, прокурором встановлено, що дана земельна ділянка передана у власність ОСОБА_2 на підставі незаконного погоджених меж земельної ділянки, що внесені до акту погодження та встановлення меж земельної ділянки, підписаного директором ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» ОСОБА_6 Таким чином, з державної власності, в особі ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» незаконно вибула зазначена вище земельна ділянка та перебуває в межах земельної ділянки ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». Разом з тим, документацією із землеустрою та розпорядженнями ОСОБА_4 РДА взагалі не передбачалася зміна цільового призначення спірних земельних ділянок. З огляду на те, що спірними розпорядженнями дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавався, вказані розпорядження протиправно спрямовані на зміну цільового призначення земель лісового фонду всупереч ч.4 ст.20 ЗК України та ст.57 ЛК України, відповідно до яких зміна цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення проводиться за погодженням з органами лісового господарства. Окрім цього, всупереч вимог ст.207-209 Земельного кодексу України, ОСОБА_4 РДА не були визначені втрати лісогосподарського виробництва, які є обовязковими для сплати у разі вибуття зазначених земельних ділянок з власності держави та вказаного цільового призначення.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та звернувся до суду з зустрічним позовом, який ухвалою суду від 17.10.2016 прийнятий до спільного розгляду. У зустрічному позові ОСОБА_3 просить визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0826 площею 1,7 га, що розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області посилаючись на те, що розпорядженням ОСОБА_4 районної державної адміністрації №752 від 06.08.2010 року громадянину України ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1.7га за рахунок земель запасу державної власності із категорії земель сільськогосподарського призначення, без зміни цільового призначення на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Відповідно до зазначеного розпорядження було розроблено проект землеустрою. Зазначений проект землеустрою отримав технічне завдання на виконання робіт по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №10/0438 від 09.08.2010 року. Акт погодження меж земельної ділянки від 07.08.2010 року було погоджено ОСОБА_2, ОСОБА_4 райдержадміністрацією та Данилівським держлісгоспом (ДП Харківська лісова науково-дослідна станція»). Вказаний проект землеустрою отримав необхідні позитивні висновки щодо його погодження, а саме: висновок ОСОБА_4 СЕС №35 від 16.08.2010, висновок Управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області від 12.08.2010, висновок Управління культури і туризму Харківської ОДА від 16.08.2010 №05-05/2261, висновок відділу містобудування та архітектури ОСОБА_4 РДА від 10.08.2010 року №782-в10, висновок Управління Держкомзему у ОСОБА_4 районі від 09.08.2010 року №10/0125. На підставі розпорядження ОСОБА_4 РДА від 23.09.2010 року №916 ОСОБА_2 було виготовлено Державний акт ЯЛ №101581 на право власності на земельну ділянку площею 1,7 га для ведення особистого селянського господарства. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер №:02:000:0826. В подальшому, 15.10.2010 року, на підставі договору купівлі-продажу №2616, право власності на земельну ділянку від ОСОБА_2 перейшло до нього ОСОБА_3, про що зроблено відмітку на Державному акті на право власності на земельну ділянку. Перехід права власності було також зареєстровано в Поземельній книзі 12.11.2010 року за № 26001 Управлінням Держкомзему у ОСОБА_4 районі. 28 грудня 2007 року розпорядженням ОСОБА_4 районної державної адміністрації №1312 «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Право-Консул Україна»» Товариству з обмеженою відповідальністю «Право-Консул Україна» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення меблевого торгівельно-виробничого комплексу за рахунок категорії земель лісового фонду на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту. Цим розпорядженням також було передбачено вилучення із користування Данилівського дослідного держлісгоспу земельної ділянки загальною площею 3,010 га на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту, перевівши її до земель запасу. Вищевказаним розпорядженням також передбачалось відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю «Право-Консул Україна» втрат лісогосподарського виробництва в сумі 165971грн та збитків землекористувача в сумі 112020грн., що в подальшому було і зроблено. У вересні 2016 року ним було укладено договір з Приватним Підприємством «АРІАЛ-ТЕХНО» на виконання інженерно-геодезичних робіт по встановленню меж земельних ділянок в натурі (на місцевість), які розташовані за межами населеного пункту на території Солоницівської селищної ради, Дергачівського району Харківської області, а саме земельної ділянки, що виділялась Товариству з обмеженою відповідальністю «Право-Консул Україна» у розмірі 3,01га та земельної ділянки, що належить йому, розміром 1.7га. В результаті виконаних робіт, виконавцем було зясовано, що земельна ділянка, що йому належить знаходиться в межах земельної ділянки, що була вилучена із користування Данилівського дослідного держлісгоспу та переведена до земель запасу на підставі Розпорядженням ОСОБА_4 районної державної адміністрації №1312 «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Право-Консул Україна»» від 28 грудня 2007 року. На сьогоднішній день земельна ділянка, що належить йому на праві приватної власності, не є земельною ділянкою лісового фонду (лісогосподарського призначення), що входить до земель 362 кварталу лісового господарства ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», а межує з ним.

Представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника та письмові пояснення, відповідно яким інформація, що лягла в основу спірного розпорядження надана органом, що здійснює ведення державного земельного кадастру в районі. Райдержадміністрація не є володільцем даної інформації, розпорядження розроблено на підставі законодавства, що діяло на момент його видачі. Відповідно до пояснювальної записки до проекту розпорядження, підготовленої районним відділом земельних ресурсів предметом правового регулювання розпорядження була земельна ділянка категорії сільськогосподарського призначення (пасовища), яка перебувала в запасі за межами населеного пункту Солоницівської селищної ради. Інформація про те, що земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення та перебуває в постійному користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» відділом не надавалась, тому райдержадміністрація не знала і не могла про це знати. На момент видачі розпорядження відповідно до ст. 122 ЗК України ( в редакції, що діяла на момент видачі розпорядження) розпорядником земельних ділянок сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Дергачівського району була ОСОБА_4 РДА, яка не має інформації щодо земельно-облікових даних (категорії земель), не володіє інформацією щодо власників та користувачів земельних ділянок, а користується інформацією наданою районним відділом земресурсів. Таким чином, на момент видачі розпорядження 23.09.2010 року «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Солоницівської селищної ради ОСОБА_2А.» райдержадміністрацією не було порушено вимог чинного законодавства з урахуванням наявної інформації про земельну ділянку.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надавши заяву про підтримання зустрічних позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що позовні вимоги ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» не визнає у повному обсязі, просить відмовити у їх задоволенні.

Представник позивача ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» у судове засідання не зявився, надавши заяву про підтримання первісних позовних вимог та заперечення проти зустрічних позовних вимог.

Представник третьої особи Державного агентства лісових ресурсів України у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» та ОСОБА_3 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 липня 2006 року згідно розпорядження ОСОБА_4 РДА затверджено висновок щодо погодження місця розташування меблевого торгівельно-виробничого комплексу ТОВ «Право-Консул Україна» на землях, які перебувають в користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу (землі лісогосподарського призначення) загальною площею 3,010га на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту (т.1 а.с.156-157).

Рішенням ХХІ сесії V скликання ОСОБА_4 районної ради від 24 липня 2007 року №291-34 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки (загальною площею 3,010га), яка знаходиться на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту та надається ТОВ «Право-Консул Україна» на умовах оренди для розміщення меблевого торгівельно-виробничого комплексу, в сумі 1329154,60грн (т.2 а.с.62).

28 грудня 2007 року ОСОБА_4 районною державною адміністрацією винесено розпорядження №1312, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Право Консул Україна» для розміщення меблевого торгівельно-виробничого комплексу за рахунок території земель лісового фонду на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту; вилучено із користування Данилівського дослідного держлісгоспу земельну ділянку загальною площею 3,010га на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту, перевівши її до земель запасу; змінено цільове призначення земельної ділянки загальною площею 3,010га на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту, перевівши її із категорії земель лісогосподарського призначення до категорії земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення; передано ТОВ «Прова-Консул Україна» в оренду земельну ділянку, загальною площею 3,010га на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту для розміщення меблевого торгівельно-виробничого комплексу строком на 49 років (т.1 а.с.223-224).

Рішенням Солоницівської селищної ради від 13.05.2008 за №197 земельній ділянці для розміщення меблевого торгівельно-виробничого комплексу, розташованій на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту, яка знаходиться в оренді ТОВ «Право-Консул Україна» присвоєно поштову адресу: с.Подвірки вул. Свердлова, 42 (т.1 а.с.227).

В подальшому, згідно розпорядження №292 від 05.03.2010 ОСОБА_4 РДА продано ТОВ «Право-Консул Україна» земельну ділянку загальною площею 3,0100га із земель державної власності (категорія землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення), розташовану на території Солоницівської селищної ради с.Подвірки вул. Свердлова, 42-А за межами населеного пункту за ціною 607688,00грн для розміщення меблевого торговельно-виробничого комплексу та 17 червня 2010 року на імя ТОВ «Право-Консул Україна» видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯЛ №197710) площею 3,0100га за адресою: с.Подвірки вул. Свердлова, 42-А для іншої комерційної діяльності (для розміщення меблевого торговельно-виробничого комплексу) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 березня 2010 року, за реєстровим номером 1062, посвідченого ПНДРНО ОСОБА_7; розпорядження ОСОБА_4 РДА від 05.03.2010 №292 (т.2 а.с.56).

Відповідно до наказу №16 від 20.01.2015 Державного агентства лісових ресурсів України змінено найменування Данилівського дослідного державного лісгоспу на державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», яка є правонаступником прав та обовязків Данилівського дослідного державного лісгоспу (т.1 а.с.69).

Відповідно до вимог п. «а» ч.3 ст. 122 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Згідно розпорядження №752 від 06 серпня 2010 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,7000га за рахунок земель запасу державної власності із категорії земель сільськогосподарського призначення, без зміни цільового призначення, розташованої на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею у власність (т.1 а.с.114).

Суміжними землекористувача, від «А» до «Б» зазначено ОСОБА_4 районну державну адміністрацію, від «Б» до «А» зазначено суміжним землекористувачем ОСОБА_8

З довідки Управління Держкомзему у ОСОБА_4 районі від 09.08.2010 року вбачається, що земельній ділянці ОСОБА_2, площею 1,7000га, яка розташована на території Солоницівської селищної ради за межами населеного пункту присвоєно кадастровий номер: :02:000:0826 ( т.1 а.с.118).

Відповідно до актів б/н погоджено межі указаної вище земельної ділянки з суміжними землекористувачами та встановлені межі земельної ділянки з передачею межових знаків під охорону землевласнику ОСОБА_2 (т.1 а.с.119, 120).

Виділення даної земельної ділянки погоджено: ОСОБА_4 СЕС (висновок №35 від 16.08.2010, т.1 а.с.134), Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківській області (висновок №05-23-2291 від 12.08.2010, т.1 а.с.135), Управлінням культури і туризму (висновок №05-05/2261 від 16.08.2010, т.1 а.с.136), Відділом містобудування та архітектури ОСОБА_4 РДА (висновок №782-в10 від 10.08.2010, т.1 а.с.137), Управлінням Держкомзему у ОСОБА_4 районі Харківської області (висновок №10/0125 від 09.08.2010, т.1 а.с.138).

Після вилучення зазначеної земельної ділянки, ДП «Харківська ЛНДС» звернулась на адресу ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» з проханням внесення змін до плано картографічних матеріалів та на підставі викладеного розроблено планшет лісовпорядкування 2014 року, відповідно до якого, вищевказана спірна земельна ділянка, не перебуває на праві постійного користування у ДП «Харківська «ЛНДС».

23 вересня 2010 року ОСОБА_4 районною державною адміністрацією видано розпорядження №916, відповідно якому затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Солоницівської селищної ради та передано йому безоплатно у власність дану земельну ділянку площею 1,700га із земель запасу державної власності за межами населеного пункту (т.1 а.с.140).

05 жовтня 2010 року на імя ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯЛ №101851) площею 1,7000га, розташовану на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:0826 на підставі розпорядження ОСОБА_4 РДА від 23.09.2010 №916 (т.1 а.с.107).

Відповідно до листа ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 17.02.2014 №108, адресованого заступнику прокурора Харківської області спірна земельна ділянка за даними земельно-облікових матеріалів Дергачівського району не входила та не входить до земель лісового фонду, а межує з земельними ділянками лісового фонду кв.362 ОСОБА_4 лісництва Данилівського ДДЛГ (т.3 а.с.81).

З листа ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 21.02.2014 №115 адресованого директору Данилівського дослідного держлісгоспу вбачається, що перед вилученням земельної ділянки та передаванням її в оренду була обстежена земельна ділянка в кв.362 ОСОБА_4 лісництва районною комісією для прийняття відповідного рішення. За результатами обстеження були визначені межі та площа земельної ділянки для можливості розміщення меблевого торгівельно-виробничого комплексу. Земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_2 (кадастровий номер :02:000:0826) розміщується в межах території, яка була обстежена районною комісією та затверджена актом вибору та обстеження розпорядженням ОСОБА_4 РДА, що дало право на розробку проектно-вишукувальних робіт. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що при розробці проектів землеустрою ТОВ «Право-Консул Україна» та гр.ОСОБА_2, та керуючись попереднім погодженим актом вибору та обстеження земельної ділянки районною комісією з погодженням всіма заінтересованими особами, земельна ділянка на даний час не відноситься до земель лісового фонду Данилівського дослідного держлісгоспу (т.3 .а.с.44).

Листом від 12.03.2014 року №05/1-1-14 Прокуратура Харківської області повідомила директора Данилівського дослідного держлісгоспу про те, що відповідно до інформації ДП «Харківська лісовпорядна експедиція» земельна ділянка, передана у власність ОСОБА_2 не входила та не входить до земель лісового фонду, а межує із земельними ділянками кварталу 362 Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу (т.3 а.с.82).

Згідно листа Харківського державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» Державного агентства лісових ресурсів від 23.05.2016 земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0826 межує з землями державного лісового фонду кв.362 ОСОБА_4 лісництва ДП «Харківська ЛНДС», перетини відсутні (т.3 а.с.39).

Відсутність перетинів спірної земельної ділянки, земельної ділянки ТОВ «Право консул України» та земельної ділянки ДП «Харківська ЛНДС» обумовлена тим, що земельна ділянка, яка була вилучена з користування ДП «Харківська ЛНДС» Розпорядженням ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області № 1312 від 28 грудня 2007 року була частково передана в оренду ТОВ «Право Консул України» за рахунок вилучених земель лісогосподарського призначення та частина земельної ділянки, вилученої вищевказаним розпорядженням, та не передана в оренду ТОВ «Право Консул України» та у подальшу його власність була передана у власність ОСОБА_2

Представником позивача надано висновок №3011 експертного земельно-технічного дослідження, виконаного Харківським НДІСЕ ім.Засл.проф. ОСОБА_9 27.04.2016 року, відповідно якому земельна ділянка ОСОБА_2 на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за розпорядженнями ОСОБА_4 РДА від 06.08.2010 №752, від 23.09.2010 №916 з урахуванням акту погодження меж земельної ділянки від 07.08.2010, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за цільовим призначенням віднесена до земель сільськогосподарського призначення та не відноситься до земель Данилівського дослідного державного лісгоспу (т.3 а.с.11-19).

Як вбачається з висновку №7491 експертного земельно-технічного дослідження, виконаного Харківським НДІСЕ ім.Засл.проф. ОСОБА_9 25.07.2016 року земельна ділянка ОСОБА_2 на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за розпорядженнями ОСОБА_4 РДА від 06.08.2010 №752, від 23.09.2010 №916 за цільовим призначенням віднесена до земель сільськогосподарського призначена, та вірогідно, станом на 01.01.2008 не відноситься до земель лісового фонду (т.3 а.с.4-9).

Відповідно до ухвали суду від 17 жовтня 2016 року по справі проведена судова земельно-технічна експертиза №10734 від 14.11.2016 року, згідно висновку якої на даний час, земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0826 площею 1,7га, що розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району харківської області не відноситься до земель лісогосподарського призначення. Станом на 01.08.2010 року земельна ділянка за рахунок якої було сформовано зазначену вище земельну ділянку, до земель лісогосподарського призначення та до земель, що перебувають у користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» не відносилась. Станом на 01.08.2010 року, перетини земельної ділянки з земельними ділянками ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», не установлені (т.4 а.с.5-15).

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Вказані вимоги судами не дотримано.

Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

Виходячи з положень зазначених статей право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна.

Оскільки судом встановлено, що земельна ділянка площею 1,700га, яка розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виділена в порядку ст. 118 Земельного кодексу України ОСОБА_2 та у подальшому право власності на яку перейшло до ОСОБА_3, кадастровий номер :02:000:0826, не відноситься до земель лісогосподарського призначення, що перебувають на праві постійного користування ДП «Харківська ЛНДС», таким чином, відсутні підстави для застосування положень про витребування земельної ділянки з чужого володіння, так як ДП «Харківська ЛНДС» позбавлена права розпорядження майном, що їй не належить.

При цьому, суд зазначає, що наявність факту перебування у провадженні Дергачівського районного суду Харківської області на розгляді обвинувального акту у відношенні ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України, не доводить факту вчинення ним злочину, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що відсутні підстави для визнання недійсним розпорядження ОСОБА_4 РДА №752 від 06.08.2010, а інші позовні вимоги Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» є похідними, вони також задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

15 жовтня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір, відповідно якому ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купив земельну ділянку площею 1,700га, розташовану на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:000:0826, про що проставлено відповідний запис у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку (т.1 а.с.105-107).

Законом України від 17.07.1997 №475/97 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак, в силу ст.9 Конституції України, вони є частиною національного законодавства України.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України викликають необхідність усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини, зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулюється Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже необхідно зазначити, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція "майна", в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном". До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25.03.1999, заява №311107/96, п.54).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 №44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства" встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 вказаного рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

При цьому, у наведеному рішенні Європейського суду з прав людини йдеться про непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, незалежно від типу договорів, які були укладені на виконання оскаржуваних рішень у будь-якій із країн, які ратифікували Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

В постанові від 14.03.2007 у справі №21-8во07 Верховний Суд України врахував висновок Європейського суду з прав людини про порушення прав заявника у справі "Стретч проти Сполученого Королівства".

Верховний Суд України, спираючись на зазначене рішення Європейського суду з прав людини, зробив висновок про те, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання договорів недійсними, повернення майна державі в порушення права власності, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, які викладені в постановах від 18 лютого 2015 р. у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 р. у справі № 6-318цс15, від 10 лютого 2016 р. у справі № 6-2124цс15, відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, а тому при застосуванні цієї норми суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно правової позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, за вказаною нормою права, позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

У даному випадку, право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку не визнається ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», яке вважає себе власником цього майна, і звернулося до суду з позовом, в якому просить вирішити питання про повернення даної земельної ділянки.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, Одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» на користь ОСОБА_3 суд присуджує понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1945,12грн.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У позові Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 районної державної адміністрації, третя особа Державне агентство лісових ресурсів України про визнання недійсними розпоряджень, державного акту, договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння відмовити повністю.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0826 площею 1,7 га, що розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Стягнути з Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» на користь ОСОБА_3 судовий збір 1945,12грн. (одна тисяча девятсот сорок пять гривень 12 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко