ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

09 червня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарях: Шафатинській О.В., Процюк Н.Р.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

представника відповідача: Павленко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Володимир-Волинської міської ради, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Володимир-Волинської міської ради, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві, уточненій під час розгляду справи, покликається на ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Володимир-Волинський Волинської області, помер його батько, ОСОБА_9.

При житті батько, перебуваючи в шлюбі з відповідачкою, яка є його матір»ю, набули право власності на 21/50 частини будинку, що розташований по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 729 кв.м, передану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована за цією ж адресою, право власності на які зареєстрували на матір.

Після смерті батька відкрилась спадщина на належну батькові частину житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 729 кв. м, переданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована за цією ж адресою.

Оскільки він є спадкоємцем першої черги за законом, то звернувся до Володимир-Волинської Державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини.

Просить визнати 21/50 частини будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 729 кв. м., передану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за цією ж адресою, спільним майном подружжя, ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Визнати за ним право власності на 525/ 5000 частки спадкового майна, а саме будинку та господарських споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1, решта - 1575/5000 частки будинку та господарських споруд визнати за відповідачем ОСОБА_10 Визнати за ним право власності на 182,25 кв.м. земельної ділянки, переданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої за цією ж адресою, решту - 546,75 кв.м. земельної ділянки визнати за відповідачем ОСОБА_10

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що позивач не має права на спадщину, що залишилась після смерті його батька. Просить відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_4 заперечила проти позову з тих же підстав, просить відмовити в його задоволенні. Після дачі пояснень в судове засідання не з»явилась.

Представник відповідача Володимир-Волинської міської ради Павленко Л.М. позов не визнала, суду пояснила, що для задоволення позову недостатньо доказів. Після дачі пояснень в судове засідання не з»явилась.

Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8 для участі у розгляді справи не з»явився.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_9, що стверджується копією його свідоцтва про народження.

Копією актового запису про реєстрацію шлюбу стверджується, що ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_3 з 20 травня 1965 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Сторони визнали ту обставину, що відповідач ОСОБА_4 є рідною сестрою позивача та донькою ОСОБА_9 та відповідача ОСОБА_3

Як пояснили сторони, належна відповідачу ОСОБА_3 21/50 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 729 квадратних метрів, передана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, набута нею за час шлюбу з ОСОБА_9

Копією рішення Володимир-Волинського міського суду від 27 травня 1982 року, копією реєстраційного посвідчення, виданого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» та копією державного акта на право приватної власності на землю стверджується, що ОСОБА_3 набула право власності на вказане нерухоме майно за час шлюбу з ОСОБА_9

Відповідно до ст. 16 Закону України « Про власність» від 7 лютого 1991 року N 697-ХІІ, який регулював спірні правовідносини, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України ( в редакції 1969 року), який регулював сімейні правовідносини на той час, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За таких обставин справи суд вважає, що спірне майно, зареєстроване на ім»я ОСОБА_3, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_9, а тому позов в цій частині вимог підлягає до задоволення.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть ОСОБА_9, він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Матеріалами спадкової справи стверджується, що позивач ОСОБА_1 звернувся у встановленому законом порядку і в строки із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, ОСОБА_9

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що право на спадщину після смерті ОСОБА_9 мають позивач, який подав заяву про прийняття спадщини, та відповідач ОСОБА_3, яка є дружиною спадкодавця та яка проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини та є такою, що фактично прийняла спадщину. Відповідач ОСОБА_4, яка є донькою ОСОБА_9, спадщини після його смерті не прийняла.

Суд вважає, що до складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі права і обов»язки батька позивача, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті, а саме майнові права на майно.

Відповідно до встановлених обставин, суд вважає, що частка спадкового майна, на яку має право позивач, становить 21/200 частини житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 та 182,25 кв.м. земельної ділянки, переданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за цією ж адресою.

Вимога позивача про визнання за ним права власності на іншу частку житлового будинку та господарських споруд, не відповідає фактичним обставинам справи та розміру частини, належної спадкодавцю.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами.

Суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на решту спадкового майна за відповідачем ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, оскільки сама ОСОБА_3 із зустрічним позовом та такими позовними вимогами до суду не зверталась, а відтак підстав для їх задоволення не має.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст.ст.1218, 1261 ЦК України, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України ( в редакції 1969 року), ст. 16 Закону України « Про власність» від 7 лютого 1991 року, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати 21/50 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 729 квадратних метрів, передану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану на території Володимир-Волинської міської ради, спільним майном подружжя, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його батька, ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 21/200 частини житлового будинку та господарських спорудАДРЕСА_2Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його батька, ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 182,25 кв.м. земельної ділянки, переданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко