РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Хортицького ВДВС м.Запоріжжя про визначення розміру заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.06.2000р. з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 21.06.1998р.н., були стягнуті аліменти в розмірі ? частини з усміх видів його заробітку, щомісячно і до повноліття дитини. Аліменти вираховувались з його заробітної плати. У звязку із зміною сімейного та матеріального стану він в 2014р. звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів і рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2014р. з нього на користь відповідачки савицької В.О. на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 21.06.1998р.н., були стягнуті аліменти в розмірі 430,00грн. щомісячно і до повноліття дитини. Вказане судове рішення набрало законної сили 08.11.2014р. Копію вказаного судового рішення він надав державному виконавцю Хортицького ВДВС, на виконанні у якого перебувало виконавче провадження і з цього часу став регулярно сплачувати аліменти в розмірі 430,00грн. щомісячно. 21.06.2016р. його донька досягла повноліття і він звернувся до державного виконавця з приводу подальшого виконання судового рішення, оскільки малась заборгованість за період з жовтня 2013р. по квітень 2014р., яку він не заперечує. Однак державний виконавець повідомив про наявність заборгованості в більшому розмірі, ніж він очікував, у звязку з чим він попросив надати відповідний розрахунок. Згідно розрахунку заборгованості від 07.09.2016р. заборгованість по аліментам станом на 21.06.2016р. становить 14 326,30грн. З цим розміром він не згоден, оскільки державний виконавець при нарахуванні аліментів безпідставно не прийняла до уваги рішення суду, яким первісний розмір ? частина був змінений на 430,00грн. щомісячно. Державний виконавець продовжувала нараховувати аліменти, виходячи із 1/4 частини. За його підрахунком за період часу з листопада 2013р. по 21.06.2016р. повинно бути нараховано аліментів в розмірі 17 251,25грн., сплачено ним 10 400,00грн., заборгованість становить 6 851,25грн.

Просить визначити розмір заборгованості по аліментам станом на 21.06.2016рю в розмірі 6 851,25грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 також додатково суду пояснив, що фактично наявність заборгованості за період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р. він не оспорює, вона дійсно є в тому розмірі, який визначений державним виконавцем. Однак із розміром заборгованості за період, починаючи з листопада 2014р., він не погоджується, оскільки державний виконавець продовжувала нараховувати аліменти в розмірі від 1/4 частини, незважаючи на те, що рішенням суду від 28.10.2014р. розмір був зменшений до 430,00грн. Дане рішення він надав держаному виконавцю і вона повинна була прийняти його до уваги. Виконавчий лист на підставі даного рішення суду він не отримував, оскільки був боржником і йому його не видали в суді, державний виконавець також не розяснила йому необхідність подання виконавчого листа. Рішення він виконував добровільно і відповідачка ОСОБА_3 не скаржилась на те, що вона не отримує аліменти в належному розмірі. Аліменти він перераховував поштовими переказами, відповідні квитанції в подальшому надав державному виконавцю і вона прийняла їх до уваги на підтвердження сплати аліментів. Жодного разу аліменти не повернулись неврученими адресату.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, просять в його задоволенні відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 також пояснила, що дійсно аліменти первісно були стягнуті в 1/4 частині, потім позивач звернувся до суду і рішенням суду розмір було зменшено до 430,00грн. Про наявність такого судового рішення вона знала, його не оскаржувала. З 2013р. по червень 2016р. позивач сплачував аліменти нерегулярно, один-два рази в шість місяців. Деякі квитанції, що він надав, не можна брати до уваги, оскільки вони не містять її ідентифікаційних даних та призначення платежу. За період з вересня 2015р. по вересень 2016р. вона отримала лише три поштових переказу, інші перекази не отримувала. З приводу несплати аліментів вона зверталась до державного виконавця і отримувала відповідні довідки. Також зверталась в правоохоронні органи. В подальшому пояснила, що вона не оспорює розмір сплачених позивачем аліментів, оскільки не зможе надати докази на спростування цієї обставини. З розрахунком заборгованості державного виконавця від 07.09.2016р. вона повністю погоджується, оскільки вважає, що позивач своєчасно з власної вини не надав виконавчий лист на аліменти в розмірі 430,00грн. щомісячно. Державний виконавець здійснювала нарахування на підставі виконавчого листа, який знаходився в провадженні.

Представник відповідача Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала повністю, подала письмові заперечення та пояснила, що на виконанні в Хортицькому ВДВС знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1347, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 12.06.2000р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнллтіньої доньки ОСОБА_5, 21.06.1998р.н., в розмірі ? частині з усіх видів доходу боржника. 19.07.2016р. нею за заявою стягувача ОСОБА_3 було складено розрахунок заборгованості по аліментам, яка за період з 07.10.2013р. по 21.06.2016р. (момент досягнення дитиною повноліття) становила 23 566,30грн. Однак з цим розрахунком не був згоден боржник ОСОБА_1, який надав державному виконавцю квитанції про сплату ним аліментів в зазначений період, тому державним виконавцем 07.09.2016р. було здійснено новий розрахунок заборгованості з урахуванням підтверджених сум сплати. Заборгованість станом на 21.06.2016р. була визначена нею в розмірі 14 326,30грн. З цим розрахунком боржник був також не згоден, оскільки вважає, що нарахування з листопада 2014р. повинно було здійснюватись в розмірі 430,00грн. щомісячно. Але виконавчий лист на виконання судового рішення, яким розмір аліментів було зменшено до 430,00грн. щомісячно, до Хортицького ВДВС ОСОБА_1 не подавався, тому законних підстав у державного виконавця здійснювати нарахування аліментів в розмірі 430,00грн. не було. Відповідний виконавчий лист надійшов до ДВС лише 06.09.2016р., однак у відкритті виконавчого провадження за ним було відмовлено через пропуск строку предявлення його до виконання. Вважає, що розрахунок заборгованості від 07.09.2016р. складений державним виконавцем правомірно, а розмір заборгованості визначений відповідно до діючого законодавства виходячи з ? частини та середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки боржник ОСОБА_1 з жовтня 2013р. офіційно не працевлаштований.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що сторони з 1998р. по 2001р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5, 21.06.1998р.н.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.06.2000р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 21.06.1998р.н., були стягнуті аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, щомісячно і до повноліття дитини.

З 14.11.2013р. виконавчий лист №2-1347, виданий 12.06.2000р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, знаходиться на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя, виконавче провадження ВП №40741451.

На теперішній час виконавче провадження не закінчено, хоча нарахування аліментів припинено у звязку з досягненням 21.06.2016р. дитиною ОСОБА_5 повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого державним виконавцем Хортицького ВДВС ОСОБА_6 та затвердженого начальником відділу 07.09.2016р., заборгованість по аліментам за виконавчим листом №2-1347 від 12.06.2000р. за період з 07.10.2013р. по 21.06.2016р. становить загалом 14 326,30грн.

При цьому, судом встановлено, що в зазначений період аліменти щомісячно нараховувались в розмірі ? частини з усіх видів доходу боржника, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки в період з 07.10.2013р. по 21.06.2016р. позивач не працював, що не оспорювалось сторонами в судовому засіданні.

Також судом встановлено, що в зазначений період позивач частково здійснював сплату аліментів і відповідні суми були враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості 07.09.2016р. На підтвердження оплати аліментів позивач надав суду копії платіжних квитанцій, оригінали яких були оглянуті судом.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2014р. задоволено позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 21.06.1998р.н., з ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до 430,00грн. щомісячно, до повноліття дитини.

Вказане судове рішення набрало законної сили 08.11.2014р.

На підставі вказаного судового рішення 30.08.2016р. ОСОБА_1 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя було видано виконавчий лист № 337/5558/14-ц, 2/337/1943/2014. Строк предявлення даного виконавчого листа до виконання визначено до 21.06.2016р.

Постановою державного виконавця Хортицького ВДВС ВП № 52128902 від 06.09.2016р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження за даним виконавчим листом у звязку з пропуском строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення (ч.1). Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує (ч.2). Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.3). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом (ч.4).

Згідно з ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999р. №606-XIV, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України (ч.3).

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику у разі, якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках (ч.4).

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч.9).

Пп. 7.13 Інструкції про організацію примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/57 визначено, що розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника (п.7.13.1 Інструкції).

Відповідно до розяснень Пленуму ВССУЦКС, що містяться в п.26 Постанови №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення дій або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам слід враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою КМУ від 26.02.1993 року № 146 (із наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи.

При цьому, слід врахувати, що відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999р. №606-XIV, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень покладалося на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.11 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено,

своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених

цим Законом, зокрема, виконавчих листів, виданих судами.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини даної справи та надані докази в їх сукупності, взаємозвязку, достатності, належності, допустимості, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Під час судового розгляду справи, виходячи з доводів сторін, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини на підставі розрахунку, здійсненого державним виконавцем Хортицького ДВС ОСОБА_6 07.09.2016р., згідно з яким заборгованість станом на 21.06.2016р. становить 14 326,30грн., зокрема, через невірне (як вважає позивач) нарахування державним виконавцем з листопада 2014р. щомісячних сум аліментів, виходячи із ? частини з усіх видів доходу боржника, а не 430,00грн., як це визначено рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2014р.

При цьому, суд встановив, що розмір заборгованості, визначеної за період з 07.10.2013р. по жовтень 2014р., в т.ч. розмір нарахованих і сплачених сум, суми боргу позивач не оспорює.

Також суд враховує, що під час судового розгляду відповідачка ОСОБА_3 первісно не погодилась із сумами аліментів, що були сплачені позивачем і які були враховані державним виконавцем при здійсненні 07.09.2016р. розрахунку заборгованості, пославшись на те, що частину цих коштів вона фактично не отримувала, надані позивачем квитанції на підтвердження поштових переказів є неналежними доказами, оскільки не підтверджують факту переказу саме аліментів на її імя та їх фактичне отримання.

Однак в подальшому відповідачка ОСОБА_3, вільно здійснюючи свої процесуальні права, змінила свою позицію та повністю погодилась із розміром заборгованості, який був визначений державним виконавцем за розрахунком від 07.09.2016р., в т.ч. і в частині розміру сплачених позивачем сум аліментів. Тому розмір сплачених позивачем аліментів за період з жовтня 2013р. по червень 2016р. як істотна для даної справи обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, оскільки визнається сторонами.

Таким чином, фактично спір стосується розміру нарахованих державним виконавцем щомісячних сум аліментів за період з листопада 2014р. по 21.06.2016р., як однієї із складових для визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Вирішуючи справу в межах заявлених вимог та заперечень сторін, суд вважає, що нарахування аліментів у відповідних розмірах здійснено державним виконавцем вірно, зокрема, відповідно до ч.3 ст.195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки в період з 07.10.2013р. по 21.06.2016р. позивач не працював, що не оспорювалось сторонами в судовому засіданні, а також на підставі виконавчого документа, який перебував на виконанні в ДВС, і відповідно з яким розмір аліментів визначений в частці (1/4) від доходу боржника ОСОБА_7

Доводи позивача про те, що державний виконавець повинен був з листопада 2014р. здійснювати нарахування аліментів в розмірі 430,00грн. щомісячно, оскільки він надав йому копію рішення Хортицуького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2014р., суд вважає безпідставними через те, що наявність у державного виконавця вказаного судового рішення та його обізнаність про зменшення розміру аліментів не впливає на хід та результати виконавчого провадження, оскільки відповідно до норм ст.368 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» судове рішення про стягнення або зміну розміру аліментів підлягає виконанню державним виконавцем на підставі виконавчого листа, виданого судом. Само по собі рішення суду не є виконавчим документом та відповідно підставою для здійснення виконавчих дій.Ддержавний виконавець зобовязаний був здійснювати заходи щодо виконання саме цього виконавчого документу.

В той же час, судом встановлено і не оспорювалось позивачем, що виконавчий лист про стягнення з нього аліментів в розмірі 430,00грн. щомісячно, виданого судом на підставі рішення Хотицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2014р., в суді після набрання рішенням законної сили позивач, як особа на користь якої постановлено рішення, відповідно до вимог ч.2 ст.368 ЦПК України не отримував, до ВДВС в межах строку стягнення аліментів не предявляв.

Виконавчий лист на виконання рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2014р. отриманий позивачем лише 30.08.2016р., поданий до ДВС 06.09.2016р. і у його прийнятті до виконання державним виконавцем відмовлено через пропуск строку предявлення виконавчого листа до виконання, який було визначено до 21.06.2016р., тобто моменту досягнення дитиною, на утримання якої стягнуті аліменти, повноліття. При цьому, вирішення питання поновлення строку предявлення листа до виконання позивачем не ініціювалось, з відповідною заявою до суду він не звертався.

Доводи позивача про те, що він не знав про необхідність подання державному виконавцю виконавчого листа про стягнення аліментів в розмірі 430,00грн., йому ні судом, ні державним виконавцем не розяснювалось про такий обовязок, суд вважає безпідставними, оскільки юридична необізнаність особи не виключає її відповідальності за дії, вчинені з власної недбалості.

Судом не встановлено ніяких обєктивних причин, які б перешкоджали позивачу як боржнику на протязі з листопада 2014р. по червень 2016р. звернутися до державного виконавця, отримати розрахунок заборгованості і у випадку незгоди з ним прийняти заходи для захисту своїх прав, зокрема, отримання правової допомоги, отримання виконавчого листа на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2014р. і предявлення його до виконання в межах визначених законом строків, вирішення відповідно до ст.369 ЦПК України питання щодо визнання виконавчого листа про стягнення аліментів в розмірі ? частини таким, що не підлягає подальшому виконанню у звязку із зміною розміру аліментів, або вирішення спірного питання будь-яким іншим визначеним законом способом захисту, обраним на власний розсуд. Однак таких дій позивач не вчинив, з приводу виконання судового рішення про стягнення з нього аліментів звернувся до державного виконавця лише після досягнення дитиною повноліття, надавши квитанції про їх сплату за весь спірний період.

Незважаючи на те, що судове рішення про стягнення аліментів, яке набрало законної сили, є обовязковим для виконання, але враховуючи, що таке виконання здійснюється відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» на підставі виконавчого листа органами державної виконавчої служби, і позивач як заінтересована особа не вчинив ніяких дій щодо звернення до виконання у встановленому законодавством порядку рішення суду про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів, суд вважає безпідставним його вимогу про визначення розміру заборгованості по аліментам, виходячи із суми 430,00грн. щомісячно.

Суд погоджується з розміром заборгованості, який визначений державним виконавцем 07.09.2016р., в сумі 14 326,30грн., оскільки він розрахований відповідно до вимог діючого законодавства.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.180,181,195 СК України, Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV, Інструкцією про організацію примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюста України від 02 квітня 2012 р. № 512/57, ст. 3,4,10,11,14,57-61,212-215,368 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Хортицького ВДВС м.Запоріжжя про визначення розміру заборгованості по аліментам відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, - в той же строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2016р.

Суддя Н.А.Мурашова

27.12.2016