Справа № 455/987/15-ц
Провадження № 2/455/30/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2016 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі головуючої - судді Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю: позивача-відповідача - ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2; відповідача-позивача - ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4Є; відповідача - ОСОБА_5; представника третьої особи - Страшевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області - Гривнак Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в примішенні суду - залі судових засідань, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Страшевицька сільська рада Старосамбірського району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні спільним проїздом,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Старосамбірська районна державна адміністрація Львівської області, Страшевицька сільська рада Старосамбірського району Львівської області, про визнання незаконним свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого на ім»я гр. ОСОБА_7, від 28.05.1966 року, визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування проведення державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 31.08.2015 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та володінні дорогою, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Зазначене майно набуто нею у власність шляхом спадкування.

До належного їй будинковолодіння проходить проїзд від вул. Центральної. Таким проїздом постійно та безперешкодно користувались її батьки - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вона та відповідач з сім'єю. Спільний проїзд прикривався металевими воротами. В жовтні 2013 року відповідач самоправно, без погодження з нею, закрив ворота на залізну колодку, чим обмежив її у праві проходу та унеможливив доїзд транспортного засобу до належного їй будинковолодіння. З приводу неправомірних дій відповідача вона зверталася в Страшевицьку сільську раду. Комісією, при дослідженні наданих документів, а також здійснення обмірів на місці, встановлено порушення її прав. Законність наявності проїзду шириною 3 м, а також його фактичну наявність, встановлено на підставі Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 28.05.1968 року. Своїми неправомірними діями відповідач створив їй перешкоду у користуванні власністю.

Просить зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у користуванні спільним проїздом шириною 3 м до належного їй будинковолодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, позивачкою були внесені уточнення та доповнення до позовної заяви, які полягали в тому, що по справі була залучена другим відповідачем ОСОБА_5, а також уточнені позовні вимоги, просить, а саме: усунути перешкоди у користуванні спільним проїздом шириною 3 м до належного їй будинковолодіння та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу металевого замка (колодки) на воротах, якими такий проїзд закривається; зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не чинити їй перешкод у користуванні спільним проїздом шириною 3 м до належного їй будинковолодіння та земельної ділянки.

ОСОБА_3 до початку розгляду справи по суті, 30.10.2015 року подав до суду зустрічний позов до позивачки, треті особи - Старосамбірське районне управління юстиції Львівської області в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції, Страшевицька сільська рада Старосамбірського району Львівської області, приватний нотаріус Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Кульчицька Ольга Іванівна, про визнання незаконним свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого на ім»я забудовника гр. ОСОБА_7 від 28.05.1966 року, визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1156 та скасувати проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, який належить (ОСОБА_11) ОСОБА_1, за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 30.10.2015 року вимоги за зустрічним позовом були об»єднані в одне провадження з первісним позовом.

У зустрічній позовній заяві відповідач-позивач ОСОБА_3 посилається на те, що суміжним власником з його будинковолодінням є позивач-відповідач ОСОБА_1. В її будинковолодінні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 раніше проживали батьки позивачки-відповідача - ОСОБА_8, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_2, та мати - ОСОБА_9, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_1

З свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого на ім'я забудовника ОСОБА_8 від 28.05.1968 року, вбачається, що останнє видано на підставі рішення виконкому Страшевицької сільської ради депутатів трудящих від 15.06.1966 року №11, Старосамбірського району Львівської області. В книзі протоколів сесії за 1966 рік відсутнє рішення Страшевицької сільської ради депутатів трудящих Старосамбірського району Львівської області від 15.06.1966 року №11. В протоколах сесії та засідань виконавчого комітету Страшевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області за 1964-1972 роки відсутні рішення щодо надання земельної ділянки та врегулювання питання спільного заїзду між ОСОБА_8 та ОСОБА_3. Житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації Львівської області від 21.04.1995 року. Рішення про надання ОСОБА_8 земельної ділянки під будівництво житлового будинку приймалося лише на засіданні правління колгоспу «Дружба» (протокол №6 від 10.06.1966 року). Таким чином свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого на ім'я забудовника ОСОБА_8 та виданого на підставі рішення виконкому Страшевицької сільської ради депутатів трудящих від 15.06.1966 року №11 є незаконним, оскільки вищевказаного рішення не існує.

В подальшому, відповідачем-позивачем ОСОБА_3 було внесені уточнення та доповнення до первинної зустрічної позовної заяви, які полягали у вилученні третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Старосамбірське районне управління юстиції Львівської області в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції, та приватний нотаріус Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Кульчицька Ольга Іванівна та залучено третьою особою Старосамбірську районну державну адміністрацію Львівської області. Просить поновити пропущений процесуальний строк з поважних причин; визнати незаконним свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого на ім»я забудовника гр. ОСОБА_7 від 28.05.1966 року; визнати незаконним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.10.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1156, виданого приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Кульчицькою О.І., зобов'язати Старосамбірську районну державну адміністрацію Львівської області скасувати проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, який належить (ОСОБА_11) ОСОБА_1, за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, а зустрічні позовні вимоги відповідача -позивача ОСОБА_3 не визнали та дали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві та уточненні до неї(а.с.2,33,т.1), а також додатково пояснили, що наявними у матеріалах справи документами не передбачено іншого проїзду окрім спільного, інша польова дорога належним чином не облаштована, а тому в осінній, зимовий, весняний періоди проїзд по ній неможливий. Окрім цього, проїзд неможливий через наявність на близькій відстані від будинку колодязя та природно утвореного земельного горба.

Проти зустрічного позову заперечили в повному обсязі, просили у його задоволенні відмовити через безпідставність, посилаючись на те, що рішення виконкому Страшевицької сільської ради депутатів трудящих від 15.06.1966 року №11, Старосамбірського району Львівської області на даний час чинне, а тому відсутні підстави у скасуванні свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого на ім»я забудовника гр. ОСОБА_7 від 28.05.1966 року. Батько позивачки-відповідачки був головою сільської ради у 1967-1969 роках, а тому твердження відповідача-позивача ОСОБА_3, що він, тобто ОСОБА_8, підробив рішення, не відповідають дійсності, так як рішення винесене 15.06.1966 року. Безпідставною також є позовна вимога, що стосується визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.2013 року, так як самі відповідачі-позивачі зазначили, що житловий будинок ОСОБА_1 не порушує їхніх прав, а тільки спільний проїзд.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, а також відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги позивачки-відповідачки ОСОБА_1 не визнали та дали пояснення, аналогічні, викладеним у запереченні на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.34-37,т.1), а зустрічну позовну заяву підтримали та дали пояснення, аналогічні, викладеним у зустрічній позовній заяві(а.с.65-68,т.1), додатково пояснивши, що згідно архівного плану забудови земельної ділянки забудовника ОСОБА_8 від 26.06.1966 року, виданого на підставі рішення виконкому Страшевицької сільської ради від 15.06.1966 року №11, будь-якого заїзду доданого будинковолодіння з їхньої сторони не зазначено, в книгах протоколів засідань сільської ради за 1966 рік та протоколів сесії за 1966 року відсутнє вищевказане рішення. З довідки, наданої виробничим кооперативним архітектурно-планувальним бюро «Ренесанс», відомо, що згідно копій з архівних документів плану забудови ОСОБА_8 не зазначено спільного проїзду і дане питання на засіданнях виконавчого комітету сільської ради за період 1964-1972 років між покійним батьком позивачки ОСОБА_8 та ОСОБА_3 не вирішувалось і такі рішення відсутні.

Що стосується зустрічного позову, то просили його задовільнити в повному обсязі через те, що свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, яке видане на ім'я забудовника ОСОБА_8, підставою його видачі було рішення виконкому Страшевицької сільської ради депутатів трудящих від 15.06.1966 року №11, яке є незаконним, оскільки рішення виконкому Страшевицької сільської ради від 15.06.1966 року №11, не існує. Про існування вищевказаного рішення вони дізнались з отриманої інформації архівного відділу Старосамбірської районної держаної адміністрації Львівської області від 18.06.2015 року, наданої на адвокатський запит, а тому строк звернення до суду ними пропущений з поважних причин, відповідно просять його поновити.

Представник третьої особи - Страшевицької сільської радии Старосамбірського району Львівської області - Гривнак Г.М., сільський голова, позовні вимоги позивачки-відповідачки визнала повністю. Проти зустрічних вимог відповідача-позивача ОСОБА_3 заперечила, у його задоволенні просила відмовити, додатково пояснивши, що іншого проїзду до будинковолодіння ОСОБА_1, окрім спірного, не існує і облаштувати інший проїзд неможливо.

Заслухавши сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку, що позовні вимоги за первинним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст. 15 ЦК України право на захист цивільного права належить тій особі, право якої порушується, не визнається або оспорюється.

Відповідно до вимог ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 02.09.1961 року, нотаріально посвідченого виконкомом Страшевицької сільської ради депутатів трудящих Старосамбірського району Львівської області, ОСОБА_12, як голова колгоспного двору, за згодою і за дорученням членів двору: ОСОБА_13 та ОСОБА_14, продала ОСОБА_7 будинок з усіма господарчими будівлями, що до нього прилягають і які знаходяться в с.Страшевичі, за 100 крб. (а.с.219, т.1).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_11 є власником в цілому житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-4, т.1).

Згідно свідоцтва про зміну імені від 16.05.2015 року Серії НОМЕР_2, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Стрийському району реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції у Львівській області відомо, що ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.9).

З свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок вбачається, що в цілому житловий будинок з належними до нього будівлями, який розташований в АДРЕСА_2, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с.38,62,т.1).

Відповідно до архівного витягу з додатку до рішення 5 сесії 22 скликання від 21.03.1996 року, наданого архівним відділом Старосамбірської районної державної адміністрації від 26.06.2015 року №01-19/230 відомо, що ОСОБА_3 передано у приватну власність земельні ділянки - 0,46 га, з них: 0,20 га - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд; 0,26 га - для ведення особистого підсобного господарства (а.с.27-29, т.1).

З плану території земельної ділянки (а.с.26,т.1) вбачається, що земельні ділянки сторін є суміжними.

З архівної копії протоколу №6 засідання правління колгоспу «Дружба» від 10.06.1966 року вбачається, що заяву ОСОБА_7 було задоволено та виділено йому площу під будівництво житлового будинку згідно проекту села (а.с.23. т.1).

Рішенням виконавчого комітету Страшевицької сільської ради депутатів трудящих від 15.06.1966 року №11 «Про дозвіл на перебудову свого власного будинку на своїй земельній ділянці в с.Страшевичі гр.ОСОБА_8» вирішено дозволити перебудувати свій власний житловий будинок на своїй присадибній ділянці в с.Страшевичі гр.ОСОБА_8. До початку будівництва індивідуального житлового будинку гр.ОСОБА_8 одержати всю технічну документацію на право будівництва в технічному бюро при Старосамбірському райвиконкомі. Заборонено здійснювати будь-які земельні роботи без прив'язки будинку інженером-будівельником (а.с.93, т.1). Дане рішення на даний час чинне і ніким не оскаржене.

Відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого забудовнику ОСОБА_7, від 28 травня 1968 року відомо, що воно видано на підставі рішення виконкому Страшевицької сільської ради депутатів трудящих від 15 червня 1966 року №11 Старосамбірського району Львівської області. В плані забудови садиби значиться спільний проїзд, шириною 3м (а.с.5,т.1, оригінал свідоцтва долучений до справи).

Окрім вищевказаного свідоцтва у матеріалах справи (а.с.39,61.т.1) міститься копія з архівного плану на підставі звернення Страшевицької сільської ради №424/02-27 від 25.10.2013 року, виданого та завіреного печаткою начальника ВКАПБ «Ренесанс» ОСОБА_15, згідно якого спірний спільний проїзд, шириною 3 м не значиться.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що працює в ВКАПБ «Ренесанс» з 01.08.1967 року на посаді інженера. ОСОБА_17 забудови видавався ОСОБА_8 на руки. Він зареєстрований у книзі реєстрації планів. Згідно даного плану заїзд не показаний. Підтвердила автентичність наданих документів, які завірені нею на вимогу голови Старосамбірської районної ради Львівської області ОСОБА_18 У виготовленні документів участі не брала. На місце не виїжджала. Усі плани з 1966 року зберігаються. Свідоцтва на забудову виготовлялись в одному екземплярі з занесенням в зошит і видавались на руки. Свідоцтва на забудову у них немає. Вважає, що документи, які знаходяться у ВКАПБ «Ренесанс» правильні.

Дані аргументи та матеріали, а також свідчення ОСОБА_15, на думку суду, спростовуються оригіналом та копією свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого забудовнику ОСОБА_7, від 28 травня 1968 року, яке видане на підставі рішення виконкому Страшевицької сільської ради депутатів трудящих від 15 червня 1966 року №11 Старосамбірського району Львівської області, в якому зазначений спільний проїзд шириною 3 м. Окрім цього, подані копії з зошита архітектурно-планувального бюро «Ренесанс» не містять ознак офіційного документу, належно не завірені, а тому до уваги судом не беруться.

Згідно листа архівного відділу Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 25.06.2015 року № 01-19/222 відомо, що в книзі протоколів засідань виконавчого комітету Страшевицької сільської ради депутатів трудящих Старосамбірського району Львівської області за 1966 рік та в книзі протоколів сесій Страшевицької сільської ради депутатів трудящих Старосамбірського району Львівської області за 1966 рік відсутнє рішення Страшевицької сільської ради депутатів трудящих Старосамбірського району Львівської області від 15 червня 1966 року № 11 (а.с.45, 59, т.1).

Архівним відділом Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 22 жовтня 2013 року № 436/01-19 повідомлено, що в протоколах сесій та засідань виконавчого комітету Страшевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області за період 1964 -1972 років відсутні рішення щодо надання земельної ділянки та врегулювання питання спільного заїзду між покійним батьком позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.41,т.1).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що проживав у с.Страшевичі у 1976 році. Спірний заїзд на той час існував, бо їздив по ньому мотоциклом, машиною, постійно підсипали його шутром, ніякої загорожі не було.

Свідок ОСОБА_20 показав, що проживає у будинку позивачки протягом трьох років. Коли перевозив речі в будинок, то ОСОБА_5 зачинила браму та сказала йому, що тут дороги немає і показала йому в напрямку «загумної» дороги для заїзду. Проте цією дорогою до будинку проїхати неможливо. Усі речі переносив. Допомагали люди. Свою машину тримає на центральній дорозі. Іншою дорогою, крім спірним заїздом, під'їхати до АДРЕСА_1 неможливо.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22, сусіди сторін, кожен зокрема, показали, що під час будівництва нового будинку ОСОБА_23 будівельні матеріали підвозились по «загумній» (польовій) дорозі. Дорога до будинку ОСОБА_1 не шутрована. Польовою дорогою користуються усі громадяни, які проживають в околиці. Даною дорогою возять ліс, вона майже рівна, раніше була зашутрована, а на даний час там росте трава і взимку заїхати до будинку неможливо. При бажанні, то сільська рада могла б зробити дорогу, шляхом завезення щебіню Після побудови на подвір'ї ОСОБА_1 літньої кухні, з польової дороги заїзд на подвір'я став неможливим.

Свідок ОСОБА_24 показав, що ОСОБА_1 їздили до свого житлового будинку через спільний заїзд. З польової дороги заїзд неможливий через колодязь, який стоїть, надто, близько до будинку. Спільний заїзд був закритий, коли ОСОБА_20 вирішив купити хату у ОСОБА_21 Л.Є. Польовою дорогою можна завозити будівельні матеріали тільки тоді коли є сухо, а взимку, весною доїзд неможливий.

З фотосвітлин (а.с. 217,218 т.1), на якій знято весілля ОСОБА_1 (гості стоять за брамою на спільному проїзді) та виїзд ОСОБА_1 на автомобілі з батьківського будинку в червні 1999 року через відчинені ворота на спільному проїзді, вбачається, що сторонни користувалися спірним проїздом спільно.

З листа-відповіді (а.с.6,т.1) відомо, що Страшевицькою сільською радою була створена комісія по розгляду звернення позивачки-відповідачки ОСОБА_1 щодо перешкоди у користуванні спільним проїздом згідно плану забудови, виданного ОСОБА_8 від 25.05.1968 року, якою було вивчено всі архівні та подані документи, проведено обміри на місці згідно плану забудови. Комісія вирішила, що ОСОБА_1, як спадкоємець майна ОСОБА_8, має право користуватись спільним проїздом, зазначеним у плані на забудову садиби, виданого на ім»я ОСОБА_8 від 25.05.1968 року (шириною 3 м), як встановлено комісією при обмірах. Сусід ОСОБА_3 не вправі чинити перешкоду в користуванні проїздом.

З акту(а.с.164,т.1) та долучених до нього, а саме: додатків - №1(свідоцтва на забудову садиби на ім»я ОСОБА_8.) /а.с.165, т.1/, №2 (схематичного плану с. Страшевичі)/а.с.166/,т.1, №3 (схематичного плану с. Страшевичі)/а.с.167,т.1/, №4 (схематичного плану с. Страшевичі)/а.с.173,т.1/; фотографій - №1 (а.с.168,т.1), №2(а.с.169,т.1),№3(а.с.170,т.1), №4 (а.с.171,т.1), № 5(а.с.173,т.1), № 6(а.с.174,т.1), №7)а.с.175,т.1), відомо, що 17.02.2016 року в складі комісії: сільського голови - Г.Гривнак; голови земельної комісії - ОСОБА_17; члена земельної комісії - ОСОБА_25; інспектора з питань землі - Л.Ридзак, було проведено обстеження розташування житлового будинку та земельної ділянки в с. Страшевичі по вул. Центральній № 74, який належить ОСОБА_1. Взявши до уваги всі документи (дод.№ І та № 2) комісія встановила, що доїзд до житлового будинку ОСОБА_1 повинен бути відповідно до плану забудови садиби (дод. №1), так як іншого доїзду не існує і не можливо його облаштувати, який би був доступний та зручний для використання. Відповідно до схематичного плану с. Страшевичі (дод.№3) проїзд не можливий, так як польова дорога тривалий час не використовувалась, і, яка на даний час заліснена. Що підтверджується фотографіями. Відповідно до схематичного плану с. Страшевичі( дод.№4) проїзд не можливий. Оскільки проїжджа частина «загумінної» (польової) дороги закінчується біля домогосподарства гр. ОСОБА_26 в с. Страшевичі по вул.Центральній, №92. Між «загумінною» дорогою та житловим будинком ОСОБА_1 знаходяться земельні ділянки, які використовуються для ведення особистого селянського господарства. Перспективи для облаштування заїзду до житлового будинку гр. ОСОБА_1 із «загумінної дороги» не має, так як зі сторони «загумінної дороги» на подвір»ї ОСОБА_1 знаходиться колодязь (побудований із каменю) на відстані від житлового будинку 2 м 40 см , що унеможливлює прозд техніки на дане подвір»я.

Як вбачається з диспозиції статті 391 ЦК України, позов про усунення перешкод підлягає до задоволення у випадку, якщо позивач доведе, що його права порушено.

Відповідно до абз.2 п.33 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014року №5 «Про судову практику в справах захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Згідно ч.1,ч.2 та п.»б» ч.3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Судом не береться до уваги твердження відповідача-позивача та відповідача ОСОБА_5, свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, з приводу того, що позивач-відповідач може здійснювати під'їзд до своєї земельної ділянки іншим чином, ніж через заїзд, і який ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вважають його своїм подвір'ям, у зв'язку з чим і хочуть перегородити, оскільки дані твердження не підтверджені жодним чином, та спростовані в судовому засіданні іншими вищеперерахованими дослідженими доказами.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем ОСОБА_1 доведено факт порушення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 правил добросусідства та вчинення перешкод у користуванні заїздом до її будинковолодіння, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача-відповідача щодо зобов`язання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні спільним проїздом, шириною 3 м, до належного їй будинковолодіння та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, Старосамбірського району Львівської області, та усунути перешкоди у користуванні спільним проїздом шляхом демонтажу металевого замка(колодки) на воротах, якими такий проїзд закривається.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3, то слід відзначити наступне.

Як з'ясовано судом, та чого не заперечували сторони по справі, про існування рішення виконкому Страшевицької сільської ради депутатів трудящих від 15.06.1966 року №11, відповідач-позивач ОСОБА_3 дізнався з отриманої інформації архівного відділу Старосамбірської районної держаної адміністрації Львівської області від 18.06.2015 року, поданої на адвокатський запит, а тому строк звернення до суду, враховуючи, що зустрічна позовні заява поступила до суду 30.10.2015 року, судом визнається пропущеним з поважних причин і тому його слід поновити.

Як з'ясовано судом вище, рішення виконкому Страшевицької сільської ради депутатів трудящих від 15.06.1966 року №11, на підставі якого видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР забудовнику ОСОБА_7 від 28 травня 1968 року, позивачем за первинним позовом представлено суду і воно знаходиться в матеріалах справи. На момент розгляду справи судом дане рішення є чинне, ніким не оскаржене, а отже, і підстав для визнання вищевказаного свідоцтва недійсним, немає. Саме з тих підстав, суд не бере до уваги посилання ОСОБА_3 та його представника, ОСОБА_5 на те, що у архівах відсутні в протоколах сесій та засідань виконавчого комітету Страшевицької сільської ради за період 1964-1972 років рішення від 15 червня 1966 року № 11 або рішення, на яких би вирішувалися питання заїзду між покійним батьком позивачки ОСОБА_8 та ОСОБА_3, тому слід визнати незаконним свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР, виданого на ім»я забудовника ОСОБА_8 від 28.05.2968 року.

Що стосується вимоги про визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1156, виданого приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Кульчицькою О.І., то в такій слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 2 даної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В ч. 5 цієї статті вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття, та ч.1 ст.1270 цього ж кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №36/2012 до майна померлої 25.09.2012 року ОСОБА_9 ( а.с.10-45.т.2) вбачається, що ОСОБА_11 прийняла спадщину за заповітом після смерті своєї матері відповідно до чинного законодавства. Самі відповідачі зазначили, що житловий будинок ОСОБА_1 не порушує їхніх прав, а тільки спільний проїзд. Наявність спірних правовідносин щодо заїзду, на думку суду, не дає відповідачу-позивачу порушувати цивільні права та інтереси ОСОБА_1, як спадкоємця майна за заповітом після смерті матері ОСОБА_9

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищенаведене, та те що позовна вимога щодо зобов'язання Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області скасувати проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, який належить (ОСОБА_11) ОСОБА_1, за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 є похідною, крім цього, Старосамбірська районна державна адміністрація по справі не є відповідачем, а залучена лише в якості третьої особи, а третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, не можна зобов»язувати вчиняти ту чи іншу дію, то у задоволенні такої вимоги слід також відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 294, 296 ЦПК України, ст.103, ч.1,ч.2 та п.»б» ч.3 ст. 152 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 328, 391, ч.1 і ч.2 ст.1268, ч.1 ст. 1269, ст.1270 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_5, жителів АДРЕСА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спільним проїздом, шириною 3 м, до належного їй будинковолодіння та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, Старосамбірського району Львівської області, та усунути перешкоди у користуванні спільним проїздом шляхом демонтажу металевого замка(колодки) на воротах, якими такий проїзд закривається.

Поновити ОСОБА_3 строк для подання зустрічного позову до суду.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання незаконним свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого на ім»я гр. ОСОБА_7, від 28.05.1966 року, визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування проведення державної реєстрації права власності, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Й. Ніточко

Повне рішення виготовлено 13.06.2016 року.