Справа № 523/1729/16-ц
Провадження №4-с/523/23/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 у складі

головуючого судді Пепеляшкова О.С.,

при секретарі Лапчинській О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої м.Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

До суду зі скаргою на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої м.Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся його представник, який вказав, що при здійсненні виконавчого провадження за виконавчим листом № 523/787/14-ц Суворівського районного суду м.Одеси від 26.06.2015р. про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою № 127 буд. 39 по вул. Ак.Заболотного в м.Одесі (постанову про відкриття якого заявник отримав лише через півтора місяці), ОСОБА_2 інших документів не отримував, але державним виконавцем у звязку з тим, що заявник добровільно рішення суду не виконав, було стягнуто виконавчий збір, накладено два адміністративні штрафи та 11.11.2015р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав невиконання рішення суду. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 будь-яких перешкод у користуванні житловим приміщенням стягувачу не чинить, у виконавчому провадженні встановлених конкретних фактичних обставин, які безумовно свідчать про невиконання обов'язку, або порушення встановленого договором, законом, чи рішенням суду порядку ОСОБА_2, висновок державного виконавця про невиконання боржником рішення суду є необґрунтованим, постанова про відкриття провадження не містить зазначення строку для самостійного виконання рішення суду, сам заявник не вважається належним чином повідомленим про необхідність самостійно виконати будь-якого обов'язку та строку його виконання, тому оскаржувані постанови є невмотивовані та безпідставні, у звязку з чим заявник просив:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, у виконавчому провадженні відкритому за виконавчим листом № 523/787/14-ц Суворівського районного суду ОСОБА_5 від 26.06.2015 р. про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою № 127 буд. 39 по вул. Ак. Заболотного в м.Одесі, та скасувати винесену у виконавчому провадженні постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 11.11.2015 року;

- зобов'язати старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, у виконавчому провадженні відкритому за виконавчим листом № 523/787/14-ц Суворівського районного суду м.Одеси від 26.06.2015 р. про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою № 127 буд. 39 по вул. Ак. Заболотного в м.Одесі, винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 2 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в скарзі підстави та обставини, а також додав, що боржник добровільно виконав рішення суду, не чинить перешкод стягувачу у користуванні житлом, але, незважаючи на це, будь-яких документів щодо добровільного виконання від субєкта оскарження не отримував, матеріали виконавчого провадження таких доказів не містять, та взагалі державний виконавець на думку представника заявника порушив майже усі норми законодавства про виконавче провадження.

До суду державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої м.Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду скарги належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були.

Представник заінтересованої особи стягувача ОСОБА_4 ОСОБА_1 вважала доводи скарги безпідставними, оскільки судове рішення досі не виконане, боржник ухиляється від його виконання у будь-який спосіб.

Вислухавши пояснення представників, що зявились до суду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі виконавчого листа № 523/787/14-ц, виданого Суворовським районним судом м.Одеси 26.06.2015р. про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою № 127 буд. 39 по вул. Ак.Заболотного в м.Одесі 10.09.2015р. субєктом оскарження було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої було направлено сторонам виконавчого провадження.

Доказів отримання боржником копії постанови разом з супровідним листом не містять.

18.09.2015р. державним виконавцем Скорик О.П. у звязку з невиконанням пропозиції семиденний строк добровільно виконати вимоги виконавчого документу винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 680 грн.

Крім того, 16.10.2015р. та 01.10.2015р. державним виконавцем Скорик О.П. у звязку з невиконанням вимог виконавчого документу винесено постанови про стягнення з боржника штрафу в сумі 170 та 340 грн. відповідно.

А 11.11.2015р. субєктом оскарження винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з ухиленням боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Разом з тим постанова про відкриття виконавчого провадження окремим пунктом пропозиції боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови не містить.

Відповідно до ч.3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Але, як вбачається з матеріалів справи, висновок субєкта оскарження щодо ухилення боржника від добровільного виконання рішення є передчасним, оскільки з матеріалів виконавчого провадження № 48648747 не вбачається своєчасної обізнаності ОСОБА_2 про наявність у нього строку для добровільного виконання рішення суду, тому підстав для застосування ч.3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» та закриття виконавчого провадження не має.

Стосовно вимог заявника щодо зобовязання винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 2 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, то суд виходить з того, що, як розяснює в своїй постанові від 07.02.2014р. за № 6 від Пленум ВССУ в п.18 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Таким чином, оскільки закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом шляхом винесення відповідної постанови може здійснюватися лише державним виконавцем, тому в задоволені цій частині вимог має бути відмовлено.

Суд критично ставиться до посилань представника заявника про самостійне добровільне виконання рішення суду як такі, що суперечать актам державного виконавця від 09.10.2015р. та від 16.10.2015р.

Судом не приймаються до уваги інші пояснення сторін як такі, що не мають правового значення для вирішення спору по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 209, 210, 293, 383, 385-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати безпідставними дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої м.Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 та скасувати винесену у виконавчому провадженні № 48648747 постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.11.2015р.

В задоволені решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя