Головуючий суду 1 інстанції - Калмикова Ю.О.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 415/2730/15-ц
Провадження № 22ц/782/771/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» грудня 2016 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Авалян Н.М., Коротенка Є.В.

за участю секретаря Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору № LGYOGK00000076 від 25 грудня 2006 року останній отримав кредитні кошти у розмірі 3800 доларів США на термін до 22 грудня 2011 року. У зв'язку з порушенням ним умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку він у добровільному порядку не погасив.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №LGY0GK00000076 від 25 грудня 2006 року в розмірі 10855 доларів 56 центів США, що еквівалентно 255105 гривень 66 копійок, яка складається із: 2162,97 доларів США - заборгованість за кредитом; 3370,82 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 212,80 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5108,97 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, а також судовий збір.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 22 липня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Крім того, в апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не доведено обставин, що мають значення та висновки суду не відповідають обставинам справи.

У судове засідання позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав письмову заяву, у якій просив слухати справу за відсутності представника банку, апеляційну скаргу підтримав. Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд у числі інших вирішує також питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК України,- під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушених прав, оскільки кінцевим строком повернення кредиту є 22 грудня 2011 року, внаслідок чого після цієї дати банк отримав право на звернення до суду, тоді як останній звернувся до суду 05 травня 2015 року, тобто зі спливом позовної давності.

Проте, такий висновок не повністю відповідає нормам матеріального права, обставинам справи, а також правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року по справі № 6-249 цс 15.

Судом встановлено, що 25 грудня 2006 року між сторонами укладено кредитний договір №LGY0GK00000076, за умовами якого(п.1.1) ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов»язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 25 грудня 2006 року по 22 грудня 2011 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 3800 доларів США на наступні цілі: житло в кредит, а також у розмірі 172,71 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмір 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 даного договору. Сторони встановили період сплати платежів з 21 по 28 числа кожного місяця.

Відповідно до п.п.2.2.3 позичальник зобов'язується сплатити банку винагороду і комісію відповідно до п.1.1 і п.6.2 даного договору.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь - якого зобов'язання, передбаченого п.2.2.2, 2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується, зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що у частині сплати за надання фінансового інструменту, згідно з п.1.1 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених них сум і і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.

Представником відповідача було заявлено вимогу про застосування строків позовної давності.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12 квітня 2010 року було задоволено позов ЗАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 у розмірі 20 393 гн.14 коп. за рахунок предмета іпотеки за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з 1- коридор, 2-санвузол, 3- кухня, 4.5- житлові кімнати, загальною площею 30,24 варртістю 19190 гн., що є початковою ціною для подальшої реалізації. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з правом ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладати від імені ОСОБА_3 договору купівлі -продажу будь - яким способом і іншою особою покупцем з правом отримання витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання інших повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено ОСОБА_3 , що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Лисичанського міського відділу управління міністерства внутрішніх справ України Луганської області

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07 грудня 2016 року станом на 07 грудня 2016 року предмет іпотеки двокімнатна квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1, на яку звернуто стягнення згідно рішення суду не реалізована ПАБ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з відсутністю попиту.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив право звернення до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки звернувся лише 05 травня 2015 року, тобто зі спливом позовної давності.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування судом першої інстанції позовної давності, оскільки зі спливом строку до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності за період з 05 травня 2012 року по 08 квітня 2015 року у розмірі 804 долара 52 центи США (вісімсот чотири долари п"ятдесят два цента США), що за офіційним курсом НБУ станом на 08.04.2015 року еквівалентно 18 619 грн. 75 коп. (вісімнадцять тисяч шістсот дев"ятнадцять гривень 75 копійок).

Доводи апеляційної скарги про те, з що відповідача підлягає стягненню пеня в межах строку позовної давності на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Як вбачається з розпорядження КМУ №1275-р 02 грудня 2015 року, місто Лисичанськ віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (проводили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, тоді як позивач звернувся до суду 05 травня 2015 року, таким чином вимоги по стягнення пені в межах строку позовної давності є безпідставними.

Таким чином рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст.. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 22 липня 2016 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №LGY0GK00000076 від 25.12.2006 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за процентами за користування кредитом за кредитним договором №LGY0GK00000076 від 25.12.2006 року у сумі 804 долара 52 цента США (вісімсот чотири долари п"ятдесят два цента США), що за офіційним курсом НБУ станом на 08.04.2016 року еквівалентно 18 619 грн. 75 коп. (вісімнадцять тисяч шістсот дев"ятнадцять гривень 75 копійок) за період з 05 травня 2012 року по 08 квітня 2015 року.

В решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 391 грн. 01 коп. (триста дев"яносто одна гривня 01 копійка).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: