Номер провадження: 22-ц/785/5735/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5

-про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 котрі уточнила в вересні 2015року та просила стягнути додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 8880 грн.50 коп.( а.с.100-101) .

Позивачка зазначала, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. 10 жовтня 2011 року Біляївським районний судом визнано ОСОБА_5 батьком дотини-Яценко ОСОБА_7. Відділ РАЦС Київського РУЮ м. Одеси було зобовязано внести зміни в актовий запис № 275 від 17.03.1998 року про народження дитини.

09.03.2012 року повторно видано свідоцтво про народження ОСОБА_8 ,де батьком зазначено-Карагенова ОСОБА_9.

14.05.2012 року Біляївським районним судом Одеської області з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти у розмірі ? частини зі всіх в видів заробітку щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення повноліття-28 жовтня 2015 року.

24 жовтня 2014 року відповідно до актового запису № 47 змінено імя ОСОБА_8 на ОСОБА_10.

Позивачка зазначає, що їх донька страждає рядом хронічних захворювань, знаходиться на «Д» обліку та під наглядом лікарів, потребує постійного лікування та в період з 2013-2015 роки нею витрачено на придбання ліків-2272 грн.

Одночасно стверджує, що донька має акторські здібності та вступила до Вищого навчального комунального закладу»Одеське театральне-художнє училище» , відвідує платні лекції загальна вартість навчання становить 700 грн.( за лекції); 2950 грн. за навчання за 2015 рік та 29,50 комісія; 2900 грн. за навчання 2016 рік та 29 грн. комісія, що підтверджено квитанціями.

Рішенням Арцизського районного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 суму додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_10 у розмірі 3 974 грн.78 коп. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто судові витрати.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового,про відмову в задоволені позовних вимог ,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,неповним зясуванням обставин по справі та недоведеністю обставин по справі, що мають значення для її вирішення та які суд вважав встановленими. Зокрема посилається на те, що суд не зясував до уваги його матеріальний стан, знаходження на його утриманні дружини,непрацездатних батьків та неповнолітніх дітей та, що рішення Біляївського районного суду від 22.12.2015 року стягнуто на аліменти на утримання ОСОБА_10 у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення навчання, але не більше до 23 років. Одночасно зазначає, що позивачем не доведено витрати на лікування та на відсутність доказів їх призначення лікарем.

В судове засідання сторони не зявились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія,заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги,районний суд взяв до уваги понесені часткові витрати повязані з лікуванням доньки на придбання ліків,часткова оплата навчання у вищому навчальному закладі в сумі 1 114 грн.91 коп. та оплата лекції-714 грн.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першої-третьої ст.181 СК Уукраїни передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обовязку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів враховувується вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, а тому районний суд помилково врахував, як додаткові витрати понесені позивачкою на навчання в сумі 1 114 грн.91 коп. та 714 грн. за лекції і консультації по акторському мистецтву.

Одночасно судова колегія приходить до висновку, що стягнення районним судом на придбання ліків відповідно до чеків на суму 138,68 грн.,198,18 грн.,190,24 грн.,477,12 грн.,155,36 грн.,291,72 грн.,367,61 грн.,326,96 грн. є помилковим так з наданих позивачкою медичних документів не вбачається, що медичною комісією приймалось рішення у забезпеченні їх дитини лікарськими засобами, відповідно до Положення «Про лікарсько-консультативну комісію» від 21 листопада 2013 р. № 917., а витрати на лікування простудних захворювань не відносяться до додаткових витрат.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково вважав доведеними понесені позивачкою витрати, як додаткові в розмірі 3 974,78 грн., що свідчить про порушення судом вимог ст.212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права,які регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового,про відмову в заявлених вимогах, за недоведеністю.

Керуючись ст. 218, 303,309,315,317,319ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року скасувати.

В позовній заяві ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.П.Заїкін

ОСОБА_4