ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/7068/16-ц
провадження № 4-с/753/141/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

скаржник не з'явився;

державний виконавець не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції та зобов'язання його вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - скаржник, ОСОБА_1.) звернулась до суду зі скаргою на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Костенко А.О. (далі по тексту - державний виконавець), зокрема винесеної ним постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.10.2015 року.

Неправомірність вказаного рішення державного виконавця скаржник обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2004 року, за яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. 29 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та у той же день ним винесено постанову про закінчення цього виконавчого провадження. Підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження стало встановлення державним виконавцем факту, що бухгалтерія ТОВ «Фоззі-Фуд», підприємства де працює боржник, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що унеможливлює здійснювати контроль за порядком відрахування та перерахування коштів, утриманих із заробітної плати боржника.

Тому, посилаючись на те, що місце роботи боржника не змінювалось, боржник працює у ТОВ «Фоззі-Фуд», яке територіально знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та знаходиться територіально у межах компетенції державного виконавця, вважає прийняту ним постанову неправомірною та просить суд її скасувати. Окрім того вказує на неправомірність вчиненого державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментними зобов'язаннями боржника, у зв'язку з чим просить зобов'язати його здійснити відповідний розрахунок.

У судове засідання скаржник не з'явилась, при цьому її представником подано заяву, у якій він вимоги скарги підтримав та просив її розгляд здійснювати за його відсутністю. Боржник та державний виконавець також у судові засідання не з'явились, будучи повідомленими про розгляд скарги належним чином, будь яких клопотань від них не надходило.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. А частиною 2 ст. 384 цього Кодексу встановлено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 386, ст. 387 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з доданих до скарги матеріалів та встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2004 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 17.09.2004 р., про що видано виконавчий лист (а.с. 26).

29 жовтня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 28).

У той же день, 29 жовтня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 30 зворот).

Підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження стало встановлення державним виконавцем факту, що бухгалтерія ТОВ «Фоззі-Фуд», підприємства де працює Боржник, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що останнім складені акти від 28.10.2014 р. та від 05.02.2015 р. (а.с. 29 зворот).

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» )далі по тексту - Закон) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

З положень ч. 4 ст. 20 Закону вбачається, що у разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Судом встановлено, що місце роботи боржника не змінювалось. Боржник працює у ТОВ «Фоззі-Фуд», яке територіально знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а той факт, що один із структурних підрозділів цієї юридичної особи знаходиться за іншою адресою, не дає підстав для висновку, що у боржника змінилось саме місце його роботи, відтак і відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону.

Отже, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29 жовтня 2015 року є такою, що не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Водночас вимога про зобов'язання державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по аліментам у цьому виконавчому провадженні не підлягає задоволенню, оскільки скасована лише постанова про закінчення виконавчого провадження, дій щодо його відновлення державним виконавцем не вчинено, відтак дана вимога є передчасною.

На підставі викладеного та керуючись стст. 20, 49 Закону України «Про виконавче провадження», стст. 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції та зобов'язання його вчинити дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Костенко А.О. про закінчення виконавчого провадження від 29.10.2015 р. у виконавчому провадженні №49176853.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.