Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/4289/16 Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/4541/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2 про вселення,

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод з реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом вселення. Посилаючись на те, що набуло у власність квартиру АДРЕСА_1 яка належала боржнику ОСОБА_2, не може реалізувати правомочності власника, зокрема, вселитись до неї, оскільки відповідач перешкоджає цьому.

Представник позивача звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення відповідачу і будь-яким іншим особам заборони вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати своє право володіння нерухомим майном, а саме: заборонити входження до квартири, встановлення охоронної сигналізації, зміни замків; заборонити користування майном, зокрема, проживання в квартирі і вільний доступ до неї; розпорядження майном, зокрема, здавання квартири в оренду та/або організації її продажу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року заяву представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про забезпечення позову задоволено.

Встановлено заборону ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право володіння, користування та розпорядження майном - АДРЕСА_1, а саме:

- входження в квартиру, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків;

- проживання в квартирі, вільний доступ до неї;

- здавання квартири в оренду та/або організації її продажу.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність у зв»язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши виділені матеріали, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави для її застосування.

16 серпня 2016р. до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом вселення.

Ухвалою судді від 9 вересня 2016р. за вказаною позовною заявою відкрито провадження в цивільній справі.

У відповідності зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, на будь-якій стадії розгляду справи може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст. 152 ч. 2 ЦПК України позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії, а у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Виходячи зі змісту статей 152-154 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. № 9 "Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду є вимоги теперішнього власника квартири в особі ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до минулого власника ОСОБА_2 щодо усунення перешкод в реалізації права володіння, користування, розпорядження цієї квартирою шляхом вселення. При цьому, позивач, набувши права власності на квартиру в позасудовому порядку у відповідності до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», намагався вселити у цю квартиру свого представника, не виселивши попереднього власника із сім»єю.

В такому разі, заборона ОСОБА_2 щодо входження у квартиру, проживання в ній,

вільного доступу до неї та заборона йому у вчиненні інших дій, що стосуються цієї квартири, а також заборона іншим особам вчиняти такі ж саме дії, не відповідає заявленим вимогам, якими є лише вселення, без попереднього виселення всіх мешканців.

В судовому засіданні представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» пояснювала, що в цьому позові ним не ставиться питання про виселення ОСОБА_2, а позивач лише бажає отримати рішення про вселення у квартиру свого представника.

Також в пункті 5 постанови Пленум Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. № 9 "Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз»янив, що не допускається забезпечення позову, якщо таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Отже, забезпечуючи позов у вказаний спосіб, суд фактично ухвалив рішення про усунення всіх перешкод позивачеві, які були задекларовані позивачем, а саме: у реалізації права володіння, користування, розпорядження квартирою, фактично вирішивши вимоги про позбавлення відповідача права користування житлом, з якого він ще не був виселений у встановленому законом порядку.

При цьому суд також не вмотивував, як відсутність заборони вчиняти дії, пов'язані з користуванням квартирою відповідачем, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про вселення представника юридичної особи до житлового приміщення, з якого не була виселена сім»я відповідача.

За таких обставин, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає скасуванню на підставі пункту 2 статті 312 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про забезпечення позову в обраний ним спосіб.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2016 року у цій справі скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про забезпечення позову у цій справі в обраний позивачем спосіб.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

Кочеткова І.В.