Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

2 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від

11 січня 2016 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 22 травня 1982 року з ОСОБА_6 вона перебувала в шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка, яка прийняла спадщину, оскільки мати чоловіка та їхні діти як спадкоємці першої черги за законом відмовилися від спадщини на її користь.

Зазначала, що за життя її чоловік уклав договір позики з

ОСОБА_5, надавши йому в борг 1 000 доларів США, про що останній склав розписку від 25 вересня 2012 року, зі змісту якої вбачається, що отримані грошові кошти він зобов'язується повернути до 31 грудня

2012 року. За життя чоловіка, відповідач не повернув борг та забрав залишений її чоловіку в заставу автомобіль. Зазначала, що відповідач уникає спілкування з нею, борг не повертає.

Ураховуючи викладене, просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь 1 000 доларів США боргу за договором позики, що еквівалентно

23 451,38 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у сумі 23 451,38 грн та 243, 60 грн судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що між ОСОБА_6, спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_4, за життя був укладений договір позики грошей з ОСОБА_5. на строк до 31 грудня 2012 року, що підтверджено наданою позивачем розпискою, яка складена особисто відповідачем.

Доводи відповідача ОСОБА_5 щодо повернення боргу кредитору ОСОБА_6 перевірялись судом, визнані необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 545 ЦК України належними і допустимими доказами повернення позичальником грошових коштів позикодавцеві є наявність у позичальника боргового документа або відповідної розписки позикодавця. Якщо позикодавець не вчиняє передбачених законом дій, позичальник вправі не повертати йому борг без ризику настання для нього негативних наслідків прострочення виконання зобов'язання.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

2 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від

11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.С. Ткачук

І.М.Фаловська