Провадження №2/523/871/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2016 р. року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі - Мамренко Г.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одеса ,

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ» про стягнення невиплаченої премії, зобовязаня здійснити перерахунок заробітної плати, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ТОВ «Бруклін-Київ» про стягнення невиплаченої премії, зобовязаня здійснити перерахунок заробітної плати, стягнення моральної шкоди мотивуючи тим, що його незаконно позбавили премії згідно наказів №63 від 22.04.2015р. в сумі 14 003,00 грн., №85 від 25.08.2015р. в сумі 14 363,00 грн. та наказу №227-П від 22.12.2015р. в сумі 11 917,00 грн., крім того йому не підняли посадовий оклад до розміру 5 795,00 грн., який встановлений всім працівникам на аналогічній посаді.

Відповідач ТОВ «Бруклін-Київ» не визнав позов ОСОБА_1 , подав до суду заперечення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 виплата премії була проведена не у відповідності до пункту 2.3.3 Колективного договору ( квартальна, годова), а у відповідності до бажання керівництва в якості заохочення.

В судовому засіданні позивач і його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача позов ОСОБА_1І не визнав повністю, просив в позові відмовити а повному обсязі.

З,ясував обставини, заслухав сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено, ОСОБА_1, працює на посаді начальника зміни в ТОВ «Бруклін-Київ» з 2011 року і по даний час.

Наказом генерального директора ТОВ «Бруклін-Київ» № 110-к/тм від 17.12.2014 року він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності ( винесена догана та позбавлено премії за грудень 2014) ніби-то за неналежне виконання п.п. 3.9.,5.2.,5.3 посадової інструкції та Наказу генерального директора № 103-к/тм від 13.11.2014р.

Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2015 року по справі №523/2419/15-ц даний наказ скасований.

За час розгляду справи в судді неодноразово виплачувалась премія на підприємстві, а саме 22.04.2015 року згідно наказу №63, 25.08.2015р. згідно наказу №85 та 22.12.2015р. наказ №227-П, але позивачу дана премія не видавалась та не було підвищено посадовий оклад, згідно умов колективного договору 01.03.2015р. Територіальною Державною інспекцією з питань праці в Одеській області було проведено перевірку даних фактів. Згідно висновку інспекції від 09.10.2015 року № 15-х0587/1574-036 встановлено, що власник незаконно позбавив позивача премії про, що складено акт.

З огляду на та, що згідно своїх повноважень інспекція не може зобовязати власника виплатити кошти то єдиним способом захисту права позивача на заробітну плату є звернення до суду та стягнення ії в судовому порядку.

Також підприємством порушено і інше право позивача, яке не відображено в акті перевірки, а саме 01.03.2015 було введено в дію новий штатний розклад підприємства про, що зазначено в акті, відбулося підняття посадового окладу по підприємству на аналогічних посадах до розміру 5 795,00 грн., згідно умов колективного договору та положення про оплату праці, єдина посада якій не було підвищення це одна з пяти начальника зміни, і чому це саме посада позивача не зазначено, хоча посада не є і не може бути іменною. Трудовим законодавством України заборонена будь яка дискримінація, якщо власник не доведе, що не підняття зарплати повязано з нормою виробітку та іншими виробничо-економічними факторами.

Згідно статті 14 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995р. договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.

Відповідно до статті 15 Закону форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Статтєю 21 Закону передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Згідно статті 22 Закону суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Стаття 2-1. КЗпП України визначає, що забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров'я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов'язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов'язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Крім того, незаконними діями відповідача, позивачу завдані моральні страждання, що виразилися в втраті нормальних життєвих зв'язків, втраті засобів для існування, а саме заробітної плати, в звязку з чим в його сімї почалися чвари. Суд оцінює завдану позивачу моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 5. листа Вищого спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1389/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права" захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до Кодексу законів про працю, Закону України «Про оплату праці» позовна заява обґрунтована.

Керуючись ст. ст. 10, 11,14, 57-64 , 207, 208, 212, 213, 214, 215, 218, ч.1 ст. 223, 294 ЦПК України, ст..12-16 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ» про стягнення невиплаченої премії, зобовязаня здійснити перерахунок заробітної плати, стягнення моральної шкоди задовільнити частково.

Зобовязати ТОВ «Бруклін-Київ» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму премії згідно наказів №63 від 22.04.2015р. в сумі 14 003,00 грн., №85 від 25.08.2015р. в сумі 14 363,00 грн. та наказу №227-П від 22.12.2015р. в сумі 11 917,00 грн.

Зобовязати ТОВ «Бруклін-Київ» підняти посадовий оклад до рівня встановленого іншим працівникам згідно штатного розкладу станом на 01.03.2015р., які працюють на аналогічній посаді в розмірі 5 795,00 грн.

Зобовязати ТОВ «Бруклін-Київ» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між посадовим окладом встановленим штатним розкладом 01.03.2015р. і фактично отриманим ОСОБА_1, з моменту введення штатного розкладу 01.03.2015р. по дату постановлення рішення суду виходячи із суми 1 656,00 грн. за місяць.

Стягнути з ТОВ «Бруклін-Київ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

В іншій частині щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя