УхвалА

іменем україни

29 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_5, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (далі - КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що воно забезпечує надання житлово-комунальних послуг по утриманню житлового будинку та прибудинкової території у АДРЕСА_1. ОСОБА_4 є власником квартир № № 11, 12 цього будинку, отримував надані послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, проте з листопада 2011 року по лютий 2016 рокуїх сплачував несвоєчасно, не в повному обсязі, унаслідок чого утворилась заборгованість.

Ураховуючи викладене та уточнивши позові вимоги, КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» просило суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 5 704 грн 96 коп.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2016 року, позов КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» заборгованість за надані послуги з утриманню житлового будинку та прибудинкової території у розмірі 5 704 грн 96 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє його представник - ОСОБА_5, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Суди, задовольняючи позов та стягуючи заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ст. ст. 322, 382, 509, 815, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», дійшли до правильного висновку про те, що КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» надавало ОСОБА_4 житлово-комунальні послуги, які ним сплачувались несвоєчасно та не в повному обсязі.

Посилання касаційної скарги на відсутність між сторонами договірних відносин не є підставою для відмови у позові, оскільки послуги відповідачу надавались та ним споживались і частково сплачувались, що свідчить про те, що цивільні права та обов'язки між ними існують (ст. 11 ЦК України).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-59 цс 13 від 30 жовтня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги про те, що послуги не надавалась не підтверджені належними на допустимими доказами, у тому числі у порядку, передбаченому Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик