Справа № 515/1816/16-ц
Провадження № 2/515/3179/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Чебан А.П.

за участі:

секретаря Дечевої І.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

14 червня 2015 року помер батько позивача, ОСОБА_4, в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області у віці 76 років.

Після смерті батька залишилося домоволодіння №96 по вул.Героїв України в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області. Вищевказане домоволодіння позивач має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом.

Після смерті спадкодавця позивач вчасно звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено з причини відсутності документів, підтверджуючих право власності померлого на зазначене нерухоме майно та відповідної реєстрації цього права.

У звязку з вищевикладеним та тим, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, однак направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.39).

Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до суду не зявився, направив заяву, в якій просить слухати справу за відсутності їх представника та винести рішення згідно чинного законодавства на розсуд суду. У своїй заяві представник сільської ради звернув увагу суду на те, що в померлого ОСОБА_4 залишилася також дочка (а.с.24).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Із копії повторного свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №451746 від 15.05.1985 року (а.с.5), вбачається, що батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться ОСОБА_4.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №418119 від 16.06.2015 року (а.с.6), ОСОБА_4 помер 14 червня 2015 року у віці 76 років в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області.

Із копії технічного паспорту на житловий будинок по вул. Леніна, №96 в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області (а.с.а.с.7-10), вбачається, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_3.

Згідно довідки №179 від 17.10.2016 року (а.с.11), виданої ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН», вартість житлового будинку №96 по вул. Леніна в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області складає 163 746 грн.

Із відмови нотаріуса за №1046/02-14 від 19.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 відмовлено у видачі спадщини за законом після померлого ОСОБА_4 з причин відсутності правовстановлюючого документу на успадковане майно житловий будинок.

Відповідно до довідок №№1154,1155 від 24.10.2016 року (а.с.а.с.13-14), виданих Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_4 на день смерті 14.06.2015 року був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та вищевказаний будинок згідно погосподарського обліку належав ОСОБА_4

Згідно повідомлення за №557/02-16 від 13.12.2016 року (а.с.37), виданого Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, сестра позивача, ОСОБА_6, зі слів родичів, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/4 кв.10 606651 с.Семенівка Нижегородська область Російська Федерація. Дружина померлого ОСОБА_4, ОСОБА_7 померла 13 вересня 2005 року згідно актового запису про смерть №25 від 13.09.2005 року.

Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру за №45746376 від 11.11.2016 року (а.с.28), за фактом смерті ОСОБА_4 14.06.2015 року відкрито спадкову справу №231/2015. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся тільки позивач - ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За вимогами ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що померлий 14 червня 2015 року ОСОБА_4 на день смерті дійсно мав право на домоволодіння №96, яке знаходиться за адресою: вул.Героїв України с.Лиман Татарбунарського району Одеської області. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, як син померлого. Рішення нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом унеможливлює оформлення позивачем спадщини у позасудовому порядку. Дочка померлого, ОСОБА_6, яка також є спадкоємцем першої черги за законом і проживає на території Російської Федерації, пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька. Крім того, судом встановлено, остання не проживала разом з батьком на момент його смерті (а.с.а.с.31-32) та не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.а.с.28-29). Будь-яких інших відомостей стосовно ОСОБА_6 в сільській раді немає та суду не відомі. Інших спадкоємців, які мають право на спадок після смерті ОСОБА_4, померлого 14 червня 2015 року в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, не встановлено.

Відтак, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_3 право власності на вищевказане спадкове домоволодіння.

Керуючись ст.ст.58,59,60,208,209,213,215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1261,1269, 1270, 1296-1298 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ №426671, виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 05 грудня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом в порядку першої черги, право власності на спадкове домоволодіння №96, яке знаходиться за адресою: вул.Героїв України в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, що залишилося після смерті ОСОБА_4, померлого 14 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів с дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чебан