Справа № 579/1484/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2016 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді Моргуна О.В.

з участю секретаря Сірої С.І.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

з участю представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кролевці справу за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та упущеної вигоди, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1,ОСОБА_2 звернулися до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_6 про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони, подружжя ОСОБА_2, з 22 листопада 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Влітку 2012 року домовилися з ОСОБА_6 про продаж нею будинку, господарських будівель та земельної ділянки, по вул. Ялинівка, 7, в місті Кролевець. Від неї їм відомо, що вищезазначене нерухоме майно було отримано останньою у спадок і на той час нею ще не було отримано всі правовстановлюючі документи .

Вони домовилися з відповідачем про укладення в майбутньому договору купівлі - продажу будинку, господарських будівель та земельної ділянки за ціною 100000 (сто тисяч) гривень, що в еквіваленті становило 12500 доларів США по курсу валюти на той час. Вимоги про передачу коштів в доларах США відповідач не ставила. ОСОБА_6 взяла на себе зобов'язання оформити на своє ім'я право власності на житловий будинок, господарські будівлі та земельну ділянку з подальшим укладенням з ними нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна. Домовившись з ОСОБА_6 про продаж будинку, 18 жовтня 2012 року вони передали їй кошти в сумі 2000 доларів США, а 15 січня 2013 року ще 1300 доларів США, про що останньою були складені відповідні розписки. Їх влаштовувало, що договір купівлі-продажу буде укладатись в майбутньому, оскільки на той час вони не мали всієї суми коштів, за яку домовилися придбати нерухомість.

Конкретного часу, до якого має бути укладено договір купівлі-продажу, вони не обговорювали, оскільки на стадії перемовин обидві сторони потребували додаткового часу: одна сторона - для оформлення документів, а інша - для збору необхідної суми коштів.

У вересні 2012 року вони переїхали на проживання в будинок по вулиці Фурманова, ( нова назва Ялинівка), 7, в місті Кролевець, який на той час складався з двох житлових кімнат орієнтовною площею 19,5 м2 та 12 м2, кухні орієнтовною площею 7,3 м2 та веранди орієнтовною площею 11,5 м2, підсобного приміщення орієнтовною площею 4,9 м2.

Виконали в будинку ремонтні роботи на суму понад 20000 грн., що суттєво поліпшило стан будинку та його нинішню вартість .

Зібравши достатню для придбання будинку суму коштів в національній валюті, в серпні 2013 року вони при особистій зустрічі з відповідачем повідомили їй про готовність укласти договір купівлі-продажу, але вона повідомила їх, що правовстановлюючі документи на її ім'я ще не виготовлено. В квітні 2014 року відповідач в телефонному режимі повідомила їх, що вона перебуває в РФ, що не може приїхати в зв'язку із складною політичною ситуацією в Україні. В липні 2016 року відповідач побажала отримати від них решту коштів саме в доларах США.

Оскільки з моменту досягнення між ними попередніх домовленостей про ціну продажу нерухомого майна значно зріс курс долара США, вони пропонували відповідачу зменшити вартість нерухомого майна в доларах США, але вона на це не погодилася. Придбавати будинок за ціною, що еквівалентна нинішньому курсу долара США вони не згодні, оскільки не мають таких коштів, ціна на дану нерухомість значно завищена в порівнянні з цінами на подібне житло в регіоні. Повернути сплачені ними кошти відповідач категорично відмовляється.

В розписках від 18 жовтня 2012 року та від 15 січня 2013 року отримані від них кошти в доларах США відповідач називає завдатком, але фактично дані кошти є авансом, оскільки :

Відповідно до ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Крім того, ст. 657 ЦК України для договору купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку або іншого нерухомого майна окрім письмової форми встановлено ще й обов'язковість його нотаріального посвідчення, а відповідно до ч. 1 ст.635 цього ж Кодексу попередній договір має бути укладений у формі, встановленій для основного договору. Тобто їх попередня домовленість щодо купівлі-продажу будинку мала бути оформлена як попередній договір за правилами ст.635 ЦК України з обов'язковим нотаріальним посвідченням та зазначенням усіх істотних умов угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто сплачені ними відповідачу кошти в загальній сумі 3300 доларів США є авансом.

Відповідно до статей 177, 179 ЦК України гроші є різновидом речі, тобто об'єктом цивільних прав і відносно них можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Оскільки кошти по розписках від 18 жовтня 2012 року та від 15 січня 2013 року передавалися ними саме в доларах США, то поверненню підлягають грошові кошти в еквіваленті 3300 (три тисячі триста) доларів США на момент розгляду судом справи. Згідно офіційного курсу НБУ станом на 13 вересня 2016 року 100 доларів США - 2663,0711 грн., відповідно 3300 доларів США - 87881 (вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят одна) гривня 35 копійок.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2 ст.61 СК України).

Тобто передані відповідачу кошти в сумі 3300 доларів США є об'єктом права спільної сумісної власності і кожному з них належить по 1650 доларів США.

Просять суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 43940 гривень 67 копійок, що еквівалентно 1650 доларів США, та на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 43940 гривень 67 копійок , що еквівалентно 1650 доларів США.

ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом , який мотивує тим , що дійсно в липні 2012 р. між нею та відповідачами було досягнуто згоди про купівлю - продаж житлового будинку та земельної ділянки по вул. Ялинівка 7 в місті Кролевець Сумської області. Нею були виконані всі істотні умови даної домовленості, однією з яких було право на вселення покупця. Всупереч її проханню не проводити ремонтні роботи та перепланування будинку до повного переоформлення пакету документів, ОСОБА_2 на свій розсуд здійснив перепланування та пошкодив її майно.

Згідно «Правил утримання жилих будинків і прибудинкових територій» (Наказ Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76) влаштування дверних прорізів та розбирання перегородок відноситься до перепланування. «Правила утримання жилих будинків і прибудинкових територій» визначають порядок здійснення перепланування. За змістом позовної заяви Папками було знищено її майно, зазначене в додатку.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнову шкоду, завдану їй , оцінює в 23 050 грн.

Постійне емоційне напруження, викликане невиконанням своїх обов'язків по оплаті договору купівлі - продажу, спричинило поміщення її до лікувального закладу. Вона являється інвалідом третьої групи. Лікування проводилось амбулаторно в поліклініці, а також в стаціонарі в м. Володимир Російської Федерації.

Діями відповідачів їй заподіяна моральна шкода, оскільки неможливість отримати грошові кошти за продаж свого майна спричинило постійне перебування в лікарні, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки вона була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров'я. Відповідно до ч.1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суму моральної шкоди оцінює в 15 000 грн.

Ухиляючись від укладання договору та його нотаріального посвідчення, утримуючи в себе належний їй будинок, перешкоджаючи в користуванні ним, оскільки не повертали ключі з часу їх отримання, не допускаючи інших покупців для огляду території, відповідачі мали на меті безперешкодно на протязі тривалого часу безкоштовно користуватися житловим будинком, присадибною ділянкою, господарськими спорудами та фруктовим садом.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У зв'язку з тим, що на протязі 49 місяців відповідачі без достатніх правових підстав проживали у будинку, користувалися присадибною ділянкою, господарськими спорудами, гаражем, які б вона могла здавати в оренду, їй були спричинені збитки у вигляді упущеної вигоди.

До неї неодноразово на протязі 4 років зверталися з пропозицією купівлі або оренди житлового будинку, проте вірячи в добропорядність відповідачів, вона їм відмовляла (наприклад, ОСОБА_7І.). Виходячи з середньої орендної плати за житловий будинок в м. Кролевець (1600 грн./місяць), оцінює розмір упущеної вигоди за 49 місяців в розмірі 78 400 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на її користь збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 78400 грн., матеріальну шкоду у розмірі 23050 грн., та моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

Позивачі та їх представник за первісним позовом в судовому засіданні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представники відповідача первісний позов не визнали повністю.

Представники позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні зустрічний позов підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідачі та їх представник за зустрічним позовом позов не визнали повністю.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В липні 2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в усній формі домовилися у майбутньому укласти договір купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами та земельною ділянкою, розташованого по вул. Ялинівка, 7, на той час вул. Фурманова, у м.Кролевці, належного ОСОБА_6 за ціною 100000 грн., що в еквіваленті становило 12500 доларів США. За цією домовленістю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 8 жовтня 2012 року передали ОСОБА_6 2000 доларів США, за змістом розписки в якості завдатку від продажу житлового будинку та земельної ділянки. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15 січня 2013 року передали ОСОБА_6 1300 доларів США, за змістом розписки в якості завдатку від продажу житлового будинку та земельної ділянки. В судовому засіданні сторони пояснили, що вказана сума повинна бути врахована у остаточних розрахунках. На той час договір не міг бути укладеним, оскільки продавець не мав належним чином оформлених документів на земельну ділянку, які зобовязався зробити, а покупець не мав достатньої суми коштів.

Сторони не оспорюють той факт, що між ними була домовленість про продаж будинку та земельної ділянки, та відповідачка отримала 3300 доларів США.

В подальшому письмового укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна з його нотаріальним посвідченням не відбулося.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін, які в цій частині не суперечать один одному.

Досягнута між сторонами домовленість щодо купівлі-продажу нерухомості підпадає під ознаки попереднього договору.

Згідно з ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, зазначена норма закону встановлює можливість визнання судом дійсним саме такого договору, для якого достатньо лише письмової форми, якщо така вимога дотримана не була.

Разом з тим, стаття 657 ЦК України для договору купівлі-продажу встановлює крім письмової форми ще й обовязковість його нотаріального посвідчення, а відповідно до ч.1 ст.635 цього ж Кодексу попередній договір має бути укладений у формі, встановленій для основного договору.

Отже, попередня домовленість сторін щодо купівлі-продажу частини будинку мала бути оформлена як попередній договір за правилами ст.635 ЦК України з обовязковим нотаріальним посвідченням та зазначенням усіх істотних умов угоди, і за таких обставин не має юридичного значення виконання сторонами певних дій на виконання усних домовленостей.

Оскільки таких вимог закону дотримано не було, виходячи з положень ст.218, ч.1 ст.220 ЦК України, дана домовленість сторін не може вважатися договором (у т.ч. попереднім), що був укладеним.

Позивачами за первісним позовом надано копії розпискок (а.с.12, 13), за змістом яких зазначено, що ОСОБА_6 отримала в якості завдатку - 2000 доларів США та 1300 доларів США від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за продаж будинку та земельної ділянки по вул.Фурманова , 7 м. Кролевець.

Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобовязання.

У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в такому розмірі, в якому вони надавалися.

У звязку з тим, що попереднього договору, як і договору купівлі-продажу будинку, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами укладено не було, то передані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2000 доларів США та 1300 доларів США є авансом (а не завдатком).

За таких обставин сама по собі розписка ОСОБА_6 не може свідчити, що кошти в сумі 2000 доларів США та 1300 доларів США є завдатком в порядку забезпечення попереднього договору чи договору купівлі-продажу, виходячи з положень закону, якими врегульовані зобовязальні правовідносини, у тому числі щодо завдатку, оскільки не можна забезпечити неукладене зобовязання, позивачем за зустрічним позовом не доведено факту укладення попереднього та основного договорів відповідно до вимог закону.

При цьому суд також враховує, що ОСОБА_6 не доведено вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в тому, що не відбулося укладення договору, який би відповідав вимогам закону. Зокрема, ОСОБА_6 та її представники не спростували обєктивної неможливості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбати нерухомість за обумовленою раніше ціною 100000 гривень, що в еквіваленті становило 12500 доларів США, оскільки в порівнянні з липнем 2012 року, коли ціна будинку складала зазначену суму, сума, на час виготовлення 20 липня 2016 року всіх документів еквівалентна 12500 доларів США, стала значно більшою, ніж 100000 грн. Крім того, сам відповідач не виконав вчасно усної домовленості щодо підготовки документів на земельну ділянку.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа зобовязана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ст. 15 ч. 1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 16 ч. 2 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і відновлення становища, яке існувало до порушення .

Суд вважає , що відповідач діє незаконно щодо неповернення грошових коштів .

Виходячи з вимог ст. 16 ЦК України суд вважає за необхідне відновити становище, яке існувало до порушення .

Таким чином, зважаючи, що передані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно з розписками ОСОБА_6 грошові кошти є авансом, вони підлягають поверненню власникам, виходячи з положень ст.ст.570, 1212 ЦК України, в тому розмірі, в якому вони передавалися, тобто в еквіваленті 3300 доларів США.

Сторони не оспорюють того, що 3300 доларів США еквівалентно 87881 гривень 35 копійок, а 1650 доларів США еквівалентно 43940 гривень 67 копійок.

За змістом розписок від 8 жовтня 2012 року та 15 січня 2013 року ОСОБА_6Г, отримала в якості завдатку - 2000 доларів США та 1300 доларів США від ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є подружжям , враховуючи положення ст. ст. 60, 61 СК України, підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 43940 гривень 67 копійок, що еквівалентно 1650 доларів США, та на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 43940 гривень 67 копійок , що еквівалентно 1650 доларів США.

Вирішуючи питання щодо зустрічного позову суд, виходячи з позовних вимог, за змістом яких ОСОБА_2, здійснюючи на власний розсуд перепланування будинку, пошкодили майно, перелік якого наведено в додатку, чим завдали шкоди на суму 23 050 грн., враховує те, що між сторонами не було домовленості про купівлю - продаж рухомого майна, яке наведено в додатку - меблі, побутова техніка , посуд (а.с. 60).

Позивач та його представники за зустрічним позовом не надали доказів того , що майно, зазначене в додатку (а.с. 60), знаходилось в будинку і продавалось з будинком , та не надали доказів того, що вказане в додатку (а.с.60) майно знищено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , крім іншого пояснивши, що таких доказів в них не існує і надати їх суду не можуть, перелік майна складений зі слів ОСОБА_6

Позивач та його представники за зустрічним позовом не заявляли клопотання про їх допит як свідків про відомі їм обставини , що мають значення для справи в порядку ст. 62 ЦПК України.

Позивач та його представники за зустрічним позовом не надали доказів того, що до ОСОБА_6 неодноразово на протязі чотирьох років зверталися інші особи з пропозицією купівлі або оренди житлового будинку, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухилялись від укладання договору та його нотаріального посвідчення, утримуючи в себе будинок, господарські споруди та земельну ділянку , перешкоджали в користуванні ним, не допускали інших покупців для огляду території, чим спричинили збитки у вигляді упущеної вигоди, які позивачка обраховує, виходячи з середньої орендної плати за житловий будинок в м. Кролевець 1600 грн. за місяць , за 49 місяців в розмірі 78 400 грн.

Сторони в судовому засіданні пояснили , що між ними не було домовленості про оренду будинку та земельної ділянки за адресою м. Кролевець вул. Ялинівка , 7, з наступним викупом.

Твердження позивача за зустрічним позовом за змістом позовної заяви про те , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухилялись від укладання договору купівлі - продажу будинку та його нотаріального посвідчення, спростовується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , згідно якої ОСОБА_6 вчинила дії по реєстрації права власності земельної ділянки за адресою м. Кролевець вул. Ялинівка , 7, лише 20 липня 2016 року (а.с. 69, 70).

Такі дії ОСОБА_6 суд розцінює як невиконання усної домовленості, яка відбулася в липні 2012 року , щодо підготовки документів на земельну ділянку, за наявності всіх обєктивних можливостей, отримання коштів (а.с. 12, 13), наявність свідоцтва про право на спадщину на будинок (а.с. 44).

Дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по переплануванню та ремонту будинку , про що зазначено в зустрічній позовній заяві, і чого не заперечують останні в частині виконання значного обсягу ремонтних робіт , свідчить про реальні наміри ОСОБА_1 та ОСОБА_2В укласти договір купівлі - продажу будинку.

Позивач та його представники за зустрічним позовом не надали доказів того, що ОСОБА_6 мала постійне емоційне напруження, викликане невиконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обовязків по оплаті договору купівлі продажу, та перебуває в прямому причинному звязку з лікуванням позивачки.

В обгрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди , позивачка за зустрічним позовом посилається на те, що неможливість отримання грошових коштів за продаж свого майна спричинило постійне перебування в лікарні , порушило нормальний спосіб її життя , змусило докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав та лікування в закладі охорони здоровя.

Однак з наданих позивачем за зустрічним позовом доказів вбачається , що остання має захворювання та їй встановлено групу інвалідності 1 квітня 2011 року (а.с. 58), тобто до початку домовленості між сторонами про продаж будинку .

Позивач та його представники за зустрічним позовом не надали доказів того, що лікування позивачки з приводу декомпенсації цукрового діабету та гіпертонічної хвороби з 2 липня 2014 року по 16 липня 2014 року та з 19 листопада 2015 року по 1 грудня 2015 року (а.с. 57) повязане з постійним емоційним напруженням, яке викликане невиконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2В обовязків по оплаті договору купівлі - продажу.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачем та її представниками за зустрічним позовом в судове засідання не були надані докази, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 78400 грн., матеріальної шкоди у розмірі 23050 грн. від знищення майна, перелік якого наведений в додатку (а.с. 60) , та моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., завданої ухиленням від укладання договору купівлі - продажу будинку та його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 фактично ним понесені та документально підтверджені (а.с. 116 117) витрати на правову допомогу в розмірі 2550 грн., з ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 фактично нею понесені та документально підтверджені (а.с. 2, 65) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1154 гривні 41 копійку .

Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покласти на позивача ОСОБА_6 в розмірі, фактично нею понесеному.

Підстав для скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Кролевецького районного суду від 21 жовтня 2016 року про накладення заборони на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будинок, що розташований по вул. Ялинівка, 7, в м. Кролевець Сумської області, не вбачається .

Відповідно до ст. ст. 15, 16, 218, 220, 570, 571, 657 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 14, 15, 57, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 43940 гривень 67 копійок, що еквівалентно 1650 доларів США, витрати на правову допомогу в розмірі 2550 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 43940 гривень 67 копійок , що еквівалентно 1650 доларів США, та судовий збір в розмірі 1154 гривні 41 копійку .

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та упущеної вигоди за необгрунтованістю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2016 року.

Суддя ОСОБА_8