Справа № 683/2542/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_2, від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3, до Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

В жовтні 2016 року ОСОБА_2, від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позову вказує, що 02 листопада 2009 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 2,045 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:016:0037, розташована на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 034319, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 30 червня 2004 року. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом, однак державним нотаріусом другої Камянець-Подільської державної нотаріальної контори Хмельницької області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки оригінал Державного акта про право власності на земельну ділянку втрачено, про що розміщене відповідне оголошення в газеті. За таких обставин він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 02 листопада 2009 року в с. Мілівці Камянець-Подільського району Хмельницької області, місце державної реєстрації: Слобідсько-Рихтівська сільська рада Камянець-Подільського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 48, згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 123792, виданого Слобідсько-Рихтівською сільською радою Камянець-Подільського району Хмельницької області 02 листопада 2009 року.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 02 лютого 2004 року секретарем Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району та зареєстрований в реєстрі за № 3, яким заповіла все своє майно ОСОБА_2. За даними запису Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Другою Камянець-Подільською державною нотаріальною конторою за № 39199625 від 17 грудня 2014 року даний заповіт є чинний.

У відповідності до даних інформаційної довідки, виданої Управлінням Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі Хмельницької області 04 жовтня 2016 року за № 29-2203-99.5-2139/2-16, на імя ОСОБА_4 видавався державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 034319 від 25 січня 2005 року, на земельну ділянку площею 2,045 га, кадастровий номер :05:016:0037, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Іршиківської сільської ради на основі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 16 березня 2004 року за № 72/2004-р.

Як вбачається з даних довідки, виданої адміністрацією Мілівецького психоневрологічного інтернату від 27 вересня 2012 року за № 77, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступила в будинок-інтернат на повне державне забезпечення 20 березня 2007 року. 22 листопада 2009 року померла, похована на сільському цвинтарі в с. Мілівці Камянець-Подільського району Хмельницької області.

Згідно матеріалів спадкової справи № 210/2014, заведеної другою Камянець-Подільською державною нотаріальною конторою до майна померлої 02 листопада 2009 року ОСОБА_4, єдиним спадкоємцем є позивач ОСОБА_2

В газеті «Життя Старокостянтинівщини» від 07 жовтня 2016 року № № 81-82 розміщене оголошення про те, що втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 034319, виданий на імя ОСОБА_4 слід вважати недійсним.

Відповідно до розяснення другої Камянець-Подільської державної нотаріальної контори від 17 грудня 2014 року за № 1386/210-2014, позивачу рекомендовано звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав в звязку з відсутністю в нього правовстановлюючого документу на спадкове майно після смерті ОСОБА_4

Відповідно до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя спадкодавиці ОСОБА_4, був втрачений, тому, враховуючи, що позивач позбавлений можливості відновити правовстановлюючий документ, без якого неможливо оформити спадкові права, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 316, ст. 321, ст. 328, 392, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ч. 1 ст. 1225 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 02 листопада 2009 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,045 га у межах згідно з планом, кадастровий номер :05:016:0037, розташовану на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя _____________