Апеляційний суд Житомирської області
Справа №281/403/16-ц Головуючий у 1-й інст. Нечуй Б. П.
Категорія 81 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинської державної нотаріальної контори Житомирської області, третя особа - приватний нотаріус Коростенського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_2, про визнання незаконною постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2016 року,

встановила:

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання незаконною постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Зазначила, що приватний нотаріус це особа, яка наділена правами вчиняти нотаріальні дії на території України та на якого покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Тому, на її думку, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про нікчемність заповіту у звязку з недотриманням вимог щодо його форми і посвідчення та безпідставно відмовив їй у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 листопада 2015 року в приміщенні Лугинської центральної районної лікарні за адресою: смт. Лугини вул. Червона Гірка, 35 Житомирської області о 13 годині 20 хвилин, в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_2 посвідчено заповіт, складений ОСОБА_5, за умовами якого остання заповіла ОСОБА_1 -10/100 часток, ОСОБА_6 - 45/100 часток, ОСОБА_7 - 45/100 часток усього належного їй майна.

18 листопада 2015 року ОСОБА_5 померла (а.с.11).

Постановою виконуючого обов'язки державного нотаріуса Лугинської державної нотаріальної контори Житомирської області державного нотаріуса Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області - ОСОБА_8 №02-31/273 від 26 липня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за вищевказаним заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: вулиця Червона Гірка, 5 смт. Лугини Житомирської області. В обґрунтування відмови у вчинені нотаріальної дії нотаріусом вказано на нікчемність заповіту, оскільки він був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (а.с. 9).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусом при винесенні постанови про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії не було порушено вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи положення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, правову позицію Верховного суду України у справах №6-2цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" посвідчення правочинів є однією з нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса.

Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі.

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Частиною другою ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст. 1247 Цивільного кодексу України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Вчинення нотаріальної дії, в даному випадку посвідчення заповіту приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області поза межами свого нотаріального округу (в смт. Лугини Лугинського району Житомирської області), без заміщення інших нотаріусів у визначеному законом порядку, не тягне за собою юридичних наслідків, оскільки такий заповіт не відповідає вимогам, встановленим ч.3 ст. 1247 ЦК України (не посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України), та є недійсним за законом (нікчемним).

Таким чином, дії нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який є нікчемним, є законними, а тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання ОСОБА_1 щодо наділення приватних нотаріусів правами вчиняти нотаріальні дії на всій території України є безпідставними, оскільки повноваження приватних нотаріусів встановлені Законом України «Про нотаріат», який забороняє здійснення нотаріальної діяльності, у тому числі приватного нотаріуса, за межами свого нотаріального округу.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду та не впливають на правильність ухваленого рішення.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: