РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу та відсотків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів, повернення коштів за договором банківського вкладу (депозиту) та відшкодування завданої шкоди.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.06.2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір № 001-20550-151214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» на строк до 15 березня 2015року. Сума вкладу склала 11 000 доларів США.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу в розмірі 11 407,86 доларів США за Договором банківського вкладу.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлявся завчасно.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 15 грудня 2014 року уклала з ПАТ «Дельта БАНК» Договір банківського вкладу (депозиту) № 001-20550-151214, предметом якого є - грошові кошти в розмірі 11 000,00 доларів США, під 5,5 % річних (а.с.5). За умовами п. 1.3 Договору вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього Договору та по 15 березня 2015року. та виплачується, згідно п.1.10 Договору, по закінченню строку розміщення Вкладу, шляхом зарахування на поточний рахунок, відкритий на ім'я Вкладника і установі Банку.

ОСОБА_1 згідно банківської виписки від 04.08.2015 року, розмістила вклад в сумі 11 000,00 доларів США на рахунку АТ «Дельта Банк», на яку їй нараховані відсотки, які станом на 04.08.2015 року складали 407,86 доларів США(а.с.6-7).

13.10.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Банку з письмовою заявою, в якій просила вирішити її питання щодо повернення вкладу і нарахованих процентів за умовами Договору банківського вкладу (а.с.60).

За умовами п. 1.10 договору, ОСОБА_1 відкрито у АТ «Дельта Банк» поточний рахунок 7505 на який має бути здійснена виплата депозиту а відтак з 15.12.2014 року між позивачкою та АТ «Дельта Банк» укладено Договір банківського рахунку.

З позовної заяви слідує, що отримати грошові кошти з банку вона не може.

Зобов'язання згідно ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

У відповідності з положеннями частин першої, другої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до рішення № 51 від 02.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», на підставі Постанови Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», розпочала з 03 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запровадити строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року. Призначено уповноваженою особою Фонду ГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_2, уповноваженій особі відповідано до рішення слід приступити до виконання своїх обов'язків 03 березня 2015 року. (а.с.65-70).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 року продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта банк" до 02.09.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тисяч грн.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп.1,2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст.46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Аналогічну правову позицію висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15

Враховуючи положення Закону, та беручи до уваги те, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку і на момент ухвалення рішення судом першої інстанції (01 грудня 2015 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, тому неможливо стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, представником позивача у судовому засіданні пояснено про те, що в порядку ліквідаційної процедури позивачу було виплачено 200 000 гривень.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя