Номер провадження: 22-ц/785/1656/16
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Коноваленко Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

06.08.2014 року, публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" (далі-Банк) звернулось із позовом про стягнення з відповідачки, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором від 25.02.2008 року у сумі 808 002,67 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що 25.02.20108 року між Банком і ОСОБА_4укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 78 000 доларів США на строк до 25.02.2023 року зі сплатою 14,05% річних. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 25.02.2008 року між Банком і відповідачкою укладено договір поруки.

Посилаючись на те, що позичальник порушував умови договору і має прострочену заборгованість за кредитом та відсотками, відповідачка несе солідарну відповідальність за неналежне виконання позичальником своїх зобов'явзань, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом, відсотками, а також неустойку у вигляді пені.

Представник позивача, відповідачка і третя особа не приймали участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2015 року позов задоволено: суд стягнув з відповідачки заборгованість у сумі 808 002,67 гривень, з яких: 751 279 гривень заборгованість за кредитом, 35 178,23 гривень заборгованість по відсотками і неустойка у сумі 21 545,44 гривень, а також судові витрати у сумі 3 654 гривень.

В апеляційній скарзі представник відповідачки просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенння Банком порядку і строків пред'явлення вимоги до позичальника та поручителя, наявність підстав для визнання поруки припиненою і необхідність врахування важкого матеріального й сімейного стану відповідачки.

У засіданні колегії суддів: відповідачка і її представник, який також є представником третьої особи, скаргу підтримали.

Представник Банка у засідання колегії суддів не з'явився.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляйційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що між сторонами існують зобов'язання із кредитного договору та договору поруки, станом на 25.05.2014 року має місце неналежне виконання позичальником зобов'язань, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість з повернення кредиту та відсотків, яка достроково підлягає стягненню з поручителя.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Встановлено, що між Банком і ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 78 000 доларів США на строк до 25.02.2023 року зі сплатою 14,05% річних. 25.02.2008 року між Банком і відповідачкою укладено договір поруки. Договором від 20.05.2009 року внесені зміни і доповонення №1 до кредитного договору щодо процентної ставки кредиту. 20.05.2009 року між Банком і відповідачкою укладено договір про внесення змін та доповнень до договору поруки, з якого вбачається, що відповідачка поручилась за виконання позичальником обов'язків, які, зокрема виникли на підставі договору про внесенні змін та доповнень №1 до кредитного договору від 20.05.2009 року (а.с.5-21).

Станом на 25.05.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 808 002,67 гривень, у тому числі нарахована неустойка у сумі 21 545,44 гривень, про що Банк 13.06.2014 року письмово повідомив позичальника і його поручителя відповідачку ОСОБА_3 й роз'яснив останнім про намір достроково стягнути заборгованість по кредиту (а.с.30-34).

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації "Всеукраїнський Фінансовий Союз" від 29.07.2014 року із позичальника ОСОБА_4 на користь Банка стягнуто заборгованість у сумі 808 002,67 гривень, з яких: 751 279 гривень заборгованість за кредитом, 35 178,23 гривень заборгованість по процентам і 21 545,44 гривень пеня (а.с.107-109).

29.09.2014 року Новозаводський районний суд м. Чернігова постановив ухвалу про задоволення заяви Банка щодо видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 29.07.2014 року і видав виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 (а.с.110).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.11.2014 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18.12.2014 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування рішення третейського суду від 29.07.2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.03.2015 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження за заявою про скасування рішення третейського суду (а.с.111-116).

Зважаючи на те, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином і відповідно до умов договору (ст. 526 ч. 1 ЦК України), при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст.554 ч.1 ЦК України), порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/ (ст. 610 ч.1 ЦК України), позичальник повинен повернути позикодавцю позику /грошові кошти/ у строк та у порядку, що встановлені договором ( ст. 1049 ч.1 ЦК України), - суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи представника відповідачки у скарзі про те, що: Банк порушив порядок та строки подачі позову до позичальника і його поручителя; договір поруки припинив свою дію; суд повинен був врахувати важке матеріальне та сімейне становище сім'ї відповідачки; по справі суд мав ухвалити заочне рішення, - не заслуговують на увагу.

Банк, як позивач і кредитор, на власний розсуд вирішує питання щодо захисту свого порушеного права.

У даному випадку, Банк заявив вимоги до позичальника, звернувшись у липні 2014 року до третейського суду, а у серпні 2014 року звернувся до суду загальної юрисдикції із позовом до поручителя (а.с.2-4,107-109).

Порука приняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконаня основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. (ст. 559 ч.4 ЦК України).

16.06.2014 року рекомедованою поштою Банк надіслав позичальнику і його поручителю, які є подружжям, письмову вимогу від 13.06.2014 року про дострокове поверненя кредиту (а.с.32-34).

Лист, що містить вимогу про усунення порушення і дострокове повернення кредиту відправлений поштою вважається отриманим після спливу 7 календарних днів з моменту відправлення Банком такого повідомлення. На позичальника покладається обов'язок щодо контролю за належним обслуговуванням поштової скриньки та своєчасним отриманням поштової кореспонденції (п. 9.1 кредитного договору, а.с.8 зворот).

У відповідності з договором про внесення змін і доповнень №1 до договору поруки від 20.05.2009 року, поручитель взяла на себе обов'язок у випадках, передбачених Основним договором у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково /до настання термнів або строків повернення/ повернути Банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають з Основного договору (п.1 договору від 20.05.2009 року, а.с.21).

Зважаючи на викладене, у позичальника ОСОБА_3 з03.07.2014 року настав строк дострокового повернення заборгованості за кредитним договором і договором поруки від 25.08.2008 року.

Банк звернувся із позовом до поручителя ОСОБА_6 06.08.2014 року , тобто у межах 6-ти місячного строку, передбаченого ст. 559 ч.4 ЦК України (а.с.2).

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ч.3 ЦК України).

Збитки, у даному випадку, становлять 786 457, 23 гривень (заборгованість за кредитом і процентами), а неустойка складає 21 545,44 гривень.

Оскільки розмір неустойки не перевищує розміру збитків /збитки є значними/, відсутні підстави для зменшення розміру пені.

Скрутне матеріальне становище відповідачки (на її утриманні знаходяться чоловік- інвалід 2 групи, а також дитина-інвалід і неповнолітня дитина, а.с.141-147), у даному випадку, не є підставою для зменшення неустойки.

Доводи у скарзі про те, що суд мав постановити заочне рішення не заслуговають на увагу через те, що заочний розгляд справи можливий зі згоди позивача, про заочний розгляд справи суд приймає ухвалу (ст. ст. 224, 225 ЦПК України).

У справі відсутня згода представника Банка на заочний розгляд справи, суд не приймав ухвалу про заочний розгляд справи і рішення суду не містить посилання на ст.ст. 224-226 ЦПК України про заочний розгляд справи (а.с.120-122).

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Посилання представника відповідачки у засіданні колегії суддів на договір добровільного страхування від нещасних випадків від 25.02.2008 року безпідставні, оскільки строк дії зазначеного договору сплив 25.02.2009 року, а страховий випадок мав місце у 2013 році, при цьому, вигодонабувачем за цим договором є Банк, а відповідачка не є стороною договору. У встановленому законом порядку, сторони зазначеного договору, зокрема позичальник, не позбавлені права ставити питання про його виконання.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич