Справа № 199/724/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09.06.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 05.10.2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким позивачка передала, а відповідач прийняв у власність 10800,00 грн. та зобов'язався повернути позику (грошові кошти) двома частинами: 5400,00 грн. до 30.10.2015 року та 5400,00 грн. до 15.11.2015 року. На підтвердження укладання договору позики відповідачем ОСОБА_2 власноруч складено розписку від 05.10.2015 року.

Оскільки відповідач у встановлені строки гроші не повернув, від виконання своїх зобовязань ухиляється, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що станом на 13.01.2016 року разом становить 11043,84 грн., з яких основний борг 10800 грн., 3% річних 59,48 грн., розмір інфляційних витрат - 184,36 грн.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала відповідну заяву.

Відповідач в судове засідання не з'явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 05.10.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким позивачка передала, а відповідач прийняв у власність 10800,00 грн. та зобов'язався повернути позику (грошові кошти) двома частинами: 5400,00 грн. до 30.10.2015 року та 5400,00 грн. до 15.11.2015 року. На підтвердження укладання договору позики відповідачем ОСОБА_2 власноруч складено розписку від 05.10.2015 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідальність за порушення грошового зобовязання регламентується ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором позики від 05.10.2015 року не виконав, борг не повернув, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 05.10.2015 року у розмірі 11043,84 грн., з яких основний борг 10800 грн., 3% річних 59,48 грн., інфляційні витрати - 184,36 грн., а також судові витрати у сумі 551,21 гривню.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 629, 1046, 1047 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) суму боргу за договором позики від 05.10.2015 року у розмірі 11043 гривні 84 копійки, з яких основний борг 10800,00 грн., 3% річних 59,48 грн., інфляційні витрати 184,36 грн., а також судові витрати у сумі 551 гривня 21 копійка, а всього 11595 (одинадцять тисяч пятсот девяносто пять) гривень 05 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя