Справа № 739/235/16-ц
Провадження № 2-о/739/7/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Ковалевського С.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Новгород-Сіверський районний сектор УДМС України в Чернігівській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Свою заяву мотивує тим, що з 1991 року він постійно проживав на території України, був призваний на військову службу до Збройних сил України та отримав громадянство України. Війському службу проходив у військовій частині НОМЕР_1 в м. Вінниця, після якої проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Новгород-Сіверській УВП №31.

У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав та просив її задовольнити з пістав, викладених в ній, при цьому пояснив, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року йому необхідне для отримання паспорта громадянина України. Народився він в м. Калінінград Московської області РСФСР. З 1990 року постійно проживав на території України, оскільки його матір родом з України. Проходив службу у Збройних силах України з 1992 по 1994 рік. У подальшому він звертався до паспортного столу у м. Пирятині щодо отримання паспорта громадянина України, але виникли якісь складнощі і паспорт він не отримав. Після засудження до довічного позбавлення волі він до органів державної міграційної служби з приводу витребування відомостей про постійне проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та отримання паспорта громадянина України не звертався бо не знав законодавства, до суду з даною заявою звернувся, оскільки такі заяви раніше подавали інші засуджені.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні пояснив, що заявник із заявою про підтвердження факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи отримання паспорта громадянина України не звертався. Однак вказаний факт може бути підтверджений шляхом витребування відповідних даних і у разі його підтвердження заявнику буде видано паспорт громадянина України, тому у заявника підстав звертатися безпосередньо до суду для підтвердження вказаного факту не було оскільки це питання може бути вирішене у досудовому порядку.

Заслухавши пояснення заявника, думку представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, заявник відбуває в Новгород-Сіверській УВП №31 покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2013 року (а.с. 3,4). У цьому вироку серед анкетних даних заявника вказано, що він є громадянином України ( а.с.4). Водночас, будь-яких доказів щодо постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року до заяви не додано, в матеріалах особової справи заявника такі докази теж відсутні.

З пояснень заявника та представника заінтересованої особи вбачається, що підтвердження чи спростування факту проживання заявника на території України, зокрема станом на 24 серпня 1991 року, а також, у разі підтвердження відповідного факту, отримання заявником паспорта можливе у порядку визначеному законодавством, шляхом звернення заявника до органів Державної міграційної служби України .

Відповідно до частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідне заявнику для підтвердження громадянства України та отримання паспорта громадянина України, при цьому заявник має можливість отримати паспорт у визначеному законодавством порядку шляхом звернення з відповідною заявою до органів Державної міграційної служби України для витребування відповідних відомостей про його громадянство, суд приходить до висновку, що підстави для встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року відсутні, оскільки законодавством визначено порядок встановлення такого факту. Отже, заява є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 3 Закону України «Про громадянство України», статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Новгород-Сіверський районний сектор УДМС України в Чернігівській області, про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 24 березня 2016 року.