МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
19.07.2016 року Справа № 370/3025/15-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Черковській Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,-
Публічне Акціонерне Товариство «Приват Банк» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач, ОСОБА_2А.), в якому просили стягнути з останнього 12 264 грн. 33 коп. заборгованості за кредитним договором. Також просили стягнути судові витрати у розмірі 1218 грн. 00 коп. зі сплати судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17 жовтня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № б/н, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 300 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік.
Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано платіжну картку.
Відповідач у порушення норм закону та умов договору зобовязання за договором належним чином не виконав.
У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 30.09.2015 року має заборгованість 12 264 грн. 33 коп.
В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав письмову заяву в якій зазначив про підтримання позову, просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не пояснив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, доказів, пояснень суду не надав. У звязку з чим суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
17 жовтня 2012 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № б/н, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розміром 300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік.
Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу платіжну картку з встановленим лімітом, що підтверджується заявою про видачу платіжної картки.
Відповідно п. 6.5 Умов надання банківських послу, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Суд, аналізуючи обставини встановлені в позовній заяві та зібрані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Як вбачається з п. 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніжна 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову; також, як вбачається з розрахунку позивача, відповідачу була нарахована пеня, яка відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З наведено слідує, що за одне й теж порушення (порушення строків сплати щомісячних платежів) кредитним договором передбачено два види стягнення і штраф і пеня, що є неприпустимим, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1060 грн. 21 коп. (500,00 грн. - фіксована частина штрафу + 560 грн. 21 коп. - процентна складова штрафу).
Така правова позиція щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення відображене і у постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року у справі 6-2003цс15: «Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, а тому у відповідності до умов укладеного договору несе відповідальність перед кредитором у вигляді заборгованості за кредитом в чому суд повністю згоден. Проте, що стосується вимоги банку про стягнення з боржника 7133 грн. 25 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом, суд вважає, що такий розмір значно перевищує розмір збитків завданий відповідачем в звязку з чим заборгованості по процентам за користування кредитом має бути зменшена до розміру заборгованості за кредитом.
Враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1378 грн.00 коп. судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 118, 119, 120, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Косенко