Справа № 137/1488/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2016 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 22.04.2002 року помер його батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі на індивідуальний будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по вул. Набережній, 68, с. Горбівці Літинського району Вінницької області та земельну частку (пай). Після смерті батька позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок та право на земельну частку (пай), що залишилося після смерті його батька ОСОБА_1.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надавши через канцелярію суд заяву, відповідно до якої просить справу за його позовом розглянути без його участі. Позов підтримує, та просить витрати зі сплати судового збору залишити за ним (а.с. 27).

Представник відповідача - Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не зявився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач просить справу розглянути без представника сільської ради, позовні вимоги визнають (а.с. 26).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 156416, виданим 23.04.2002 р. виконавчим комітетом Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, спадкодавець ОСОБА_2 помер 22.04.2002 р., актовий запис № 7 (а.с. 5).

Свідоцтвом про народження серії І-АМ № 026006, виданим виконавчим комітетом Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, встановлюється факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3, як між сином та батьком (а.с. 4).

Відповідно заповіту, посвідченого секретарем Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області 04.04.2002 р., ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким все своє майно заповів своєму синові ОСОБА_1 (А.с. 19).

Згідно довідки за № 211 від 14.06.2016 р., виданої виконавчим комітетом Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, житловий будинок, який розташований за адресою вул. Набережна, 68, с. Горбівці Літинського району Вінницької області числиться за нині покійним ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки за № 197 від 03.06.2016 р., виданої виконавчим комітетом Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, згідно земельно-кадастрових книг біля житлового будинку в с. Горбівці по вул. Набережній, 68, числиться земельна ділянка в розмірі 0.40 га. (а.с. 8), а довідкою за № 212 від 21.06.2016 р. встановлюється, що вищезазначена земельна ділянка рахується за ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до довідки Горбовецької сільської Ради Літинського району Вінницької області за № 195, від 03.06.2016 р., ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_2, який помер 22.04.2002 р. доглядав за житловим будинком померлого, здійснював ремонти, фактично вступив до управління майном в с. Горбівці по вул. Набережна, 68, Літинського району (а.с. 10).

Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за № 68, що розташований по вул. Набережній в с. Горбівці Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1965 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м., веранди літера "а", прибудови літера "а1", сараю "п/а1", ганку, сараю літера "Б", погребу "п/Б", погребу "п1/Б", воріт №1, хвіртки № 2. Самовільно побудовані приміщення відсутні (а.с 11-15).

Листом-відповіддю за № 955/02-14 від 16.06.2016 р., нотаріус Літинської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Набережна, 68, с. Горбівці Літинського району Вінницької області, по причині відсутності правовстановлюючих документів (а.с. 20).

Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Суд враховує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української УРСР у тому числі щодо прийняття спадщини, колом спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР України, право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно ст. 548 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач ОСОБА_1 не може нотаріально оформити свої спадкові права, а спадкоємці, які мають право на спадкове майно відсутні, тому суд вважає, що позов у цій частині слід задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадковий житловий будинок за заповітом, що залишився після смерті ОСОБА_2, та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Набережна, 68, в с. Горбівці Літинського району Вінницької області та рахується за ОСОБА_2, який помер 22.04.2002 року.

Що стосується вимоги позивача у частині визнання права на спадкову земельну ділянку, в цій частині позов також обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВАЕ № 395096, від 26.03.2003 р., ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2, яка складається із права на майновий пай у СВК "Колос", с. Горбівці Літинського району Вінницької області (а.с. 16).

Відповідно до рішення Горбовецької сільської ради народних депутатів від 23.11.1993 р., ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею, 0,40 Га, для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в межах с. Горбівці по вул. Набережна, 68 (а.с. 17).

Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У випадку, коли перехід права власності від спадкодавця до спадкоємців не може бути оформлено в нотаріальному порядку, спадкоємець може вимагати визнання права власності на землю в судовому порядку (відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.)

Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку.

Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

Оскільки ОСОБА_2 за життя не отримав державного акту на земельну ділянку, хоча вона і передана останньому у приватну власність, то і позивач в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної ділянки з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для приватизації земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю.

Окрім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що таке визнання за позивачем ОСОБА_1 права на земельну ділянку не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що ОСОБА_2 який помер 22.04.2002 р. був батьком позивача та власником земельної ділянки, розміром 0,40 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Горбовецької сільської ради Літинського району Вінницької області, проте не виготовлявся державний акт, а позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом має намір успадкувати майно померлого батька, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тому з метою захисту майнових прав позивача, за останнім слід визнати право на земельну ділянку, розміром 0,40 га., за адресою вул. Набережна, 68, с. Горбівці Літинського району Вінницької області, що належала ОСОБА_2 (який помер 22.04.2002 р.) на підставі рішення Горбовецької сільської ради народних депутатів від 23.11.1993 р.

Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за ним (а.с.27).

Керуючись ст.ст. 529, 534, 535, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 197, 213-215 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, беручи до уваги правові положення викладені у Постанові Верховного Суду України, "Про судову практику у справах про спадкування", № 7 від 30.05.2008 р., листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 78,6 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м., веранди літера "а", прибудови літера "а1", сараю "п/а1", ганку, сараю літера "Б", погребу "п/Б", погребу "п1/Б", воріт №1, хвіртки № 2, які розташовані за адресою: вул. Набережна, 68, с. Горбівці Літинського району Вінницької області та рахуються за ОСОБА_2, який помер 22 квітня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га в умовних кадастрових гектарах, за адресою: вул. Набережна, 68, с. Горбівці Літинського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.