РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 р. м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Ковалевича С.П., Рожина Ю.М.

Секретар судових засідань ОСОБА_1

З участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на заочне рішення Рівненського міського суду від 25 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства „ Ощадбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із жилого приміщення,

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року ПАТ „Державний ощадний банк України звернувся до суду із вказаними позовними вимогами.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 25 березня 2016 року позовні вимоги банку задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 06 жовтня 2008 року, а саме на двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 68,6 кв. м., житловою площею 21,7 кв. м. зі всіма невідємними її приналежностями, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності на житлове приміщення, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, згідно з наказом від 27 серпня 2008 року № 451. Право власності на вказане житлове приміщення зареєстроване Рівненським міським бюро технічної інвентаризації на праві спільної часткової власності і записано в реєстровій книзі 248 за № 53-70553, 28 серпня 2008 року, з метою погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 350 від 06 жовтня 2008 року в розмірі 1096753,19гривень, встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки 706443гривень, що визначена на підставі Звіту про оцінку нерухомого майна, проведеного 04 грудня 2015 року субєктом оціночної діяльності ПП „Експерт-Рівне-Консалт. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Зобовязано надати ПАТ „Державний ощадний банк України в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства „Ощадбанк право на подання на отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав структурних підрозділах територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру та реєстрації прав власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,6 кв. м., житловою площею 21,7 кв. м., зі всіма невідємними її приналежностями.

На період реалізації предмета іпотеки квартири, розташованої за адресою:м. Рівне, АДРЕСА_3, загальною площею 68,6 кв. м., житловою площею 21,7 кв. м., передано її в управління ПАТ „Державний ощидний банк України в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства „Ощадбанк, у порядку ст. 34 Закону України „Про іпотеку.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2, зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у м.Рівне.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ „Державний ощадний банк України в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства „Ощадбанк по 1532,67гривень судових витрат по справі.

В іншій частині позовних вимог ПАТ „Державний ощадний банк України відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводила, що в ході розгляду справи позивач неодноразово збільшував свої позовні вимоги, які станом на час винесення заочного рішення склали загальну суму 1096753,19гривень.

Вважала, що до вимог позивача суд мав застосувати позовну давність.

З огляду на те, що про невиконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором позивачу достеменно було відомо ще у 2010 році, що стверджується рішенням Рівненського міського суду від 28 травня 2010 року, у справі № 2-4466/10, визначений ст. 257 ЦК України трьохрічний строк на звернення до суду за захистом порушеного права сплив у 2013 році.

Оскільки, усі інші вимоги позивача є додатковими до основної (звернення стягнення на предмет іпотеки), позовна давність підлягає застосуванню і до всіх вимог заявлених позивачем у даній справі.

Заяву про застосування позовної давності ОСОБА_2 подано суду ще 27 листопада 2014 року.

Окрім того вважала, що у суду були і інші підстави для відмови в задоволенні позову. Так, у відповідності до п. 1.2 Договору відновлювальної кредитної лінії №350 від 06 жовтня 2008 року, остаточним терміном повернення кредиту є 05 жовтня 2018 рік. Тобто, станом на час винесення заочного рішення остаточна дата повернення кредиту ще не настала, а рішення суду є передчасним.

Судом також не враховано висновки викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 вересня 2015 року у даній справі, щодо неврахування судом вимог ст. 109 ЖК України при виселенні іпотекодавців із житлового приміщення придбаного не за кредитні кошти банку.

Вважає, що судовий збір підлягав сплаті за ставками передбаченими Законом України „Про судовий збір для немайнової вимоги.

Посилаючись на наведені обставини, просила оскаржуване заочне рішення скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні вимог банку в повному обсязі.

В запереченні на апеляційну скаргу представник філії Рівненського обласного управління „Ощадбанку вказував на законність рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 Просив апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів заслухавши доповідача, доводи та заперечення сторін у межах апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 06 жовтня 2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України, правонаступником якого є ПАТ „Державний ощадний банк України та ОСОБА_2 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 350, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальникові грошові кошти в сумі 300000гривень, а позичальник зобовязався прийняти і належним чином використовувати та повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21,20% відсотків річних, комісійних винагород та інших платежів із остаточним терміном повернення до 05 жовтня 2018 року.

З метою забезпечення виконання зобовязання позичальником 06 жовтня 2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України правонаступником якого є ПАТ „Державний ощадний банк України та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір поруки та іпотечний договір відповідно до якого поручителі відповідають солідарно з боржником за неналежне виконання останнім взятих на себе зобовязань та передали разом з позичальником ОСОБА_2 в іпотеку банку двохкімнатну квартиру № 2, в будинку № 31 розташовану в м. Рівне по вул. Курчатова, загальною площею 68,6 кв. м., житловою площею 21,7 кв. м.

Банк взяті на себе зобовязання виконав належним чином.

Проте, позичальник свої зобовязання перед банком належним чином не виконав, у звязку з чим ПАТ „Державний ощадний банк України звертався до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості і заочним рішення Рівненського міського суду від 28 травня 2010 року з відповідачів на користь банку стягнуто 406587,49гривень заборгованості. Зазначене рішення суду набрало чинності, але до цього часу не виконано.

У звязку з невиконанням відповідачами рішення суду заборгованість перед банком станом на 25 березня 2016 року зросла і становила 1096753,19гривень, яка складається із: 247645,13гривень залишок простроченої позики, 310493,96гривень нарахована та несплачена пеня по основному боргу, 94768,95гривень нарахована та несплачена пеня по відсотках, 51010,75гривень три відсотки річних на суму простроченої заборгованості за основним боргом, 15570,66гривень три відсотки річних на суму заборгованості по відсотках, 377263,74гривні втрати банку від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати боргу та відсотків з 08 січня 2009 року по 24 березня 2016 року.

Згідно ч. 1 і 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Задовольняючи вимогу банку про виселення відповідачів із квартири, яка є предметом іпотеки, суд першої інстанції не звернув уваги на положення ч. 2 ст. 109 ЖК України згідно з якими громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Оскільки, матеріали справи та резолютивна частина рішення суду не містять доказів надання відповідачам іншого жилого приміщення відповідачам, ухвалене судом рішення в цій частині підлягає скасуванню з відмовою в позові про виселення. В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Строк позовної джавності на звернення з цим позовом до суду позивач не пропустив, оскільки вже є рішення Рівненського міського суду від 28 травня 2010 року яке набрало законної сили про стягнення забогованості з ОСОБА_2 на користь банку, яке позивачльником до цього часу не виконане до того ж строк виконання зобов"язання не наступив.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3 і 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду від 25 березня 2016 року в частині виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,6 кв. м., житловою площею 21,7 кв. м. зі всіма невідємними її приналежностями, зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Рівне, скасувати і в задоволенні цих вимог Публічному акціонерному товариству „Державний ощадний банк України відмовити.

В іншій частині заочне рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: С.П.Ковалевич

ОСОБА_6