Справа № 136/1837/16-ц Провадження № 22-ц/772/3909/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулася в суд 8 листопада 2016 року.

Зазначав, що 16 серпня 2011 року Липовецький районний суд Вінницької області своїм рішенням присудив йому сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 (змінила прізвище на "Головащенко") на утримання дочки ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1) в розмірі 1/4 частки доходу щомісячно до повноліття дитини.

В серпні 2015 року позивач вдруге одружився, а 26 грудня 2015 року від цього шлюбу в нього народився син ОСОБА_10, який разом з дружиною, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, знаходяться на його утриманні. У дружини від першого шлюбу є син, який також перебуває на його утриманні, оскільки батько дитини не сплачує аліменти. Внаслідок вказаних змін позивач не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, який був визначений судом, а тому він просить суд змінити розмір аліментів, який він сплачував ОСОБА_7 на утримання дочки з розміру 1/4 частки доходу щомісячно до 1/6, які просить стягувати до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16 серпня 2011 року у справі №2-475/2011 з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_9, з розміру 1/4 частки доходу щомісячно до 1/6, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 березня 2027 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_11, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Позивач заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним , а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалось сторонами, що 18 березня 2009 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 народилась донька - ОСОБА_9 (а.с. 9).

16 серпня 2011 року Липовецький районний суд Вінницької області ухвалив у справі №2-468/2011 рішенням про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16 серпня 2011 у справі №2-475/2011 стягнуто з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину, що становить 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 3 серпня 2011 року і до повноліття дитини, а також стягнуто судовий збір та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи (а.с.87).

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 2 серпня 2015 року зареєстровано шлюб. 26 грудня 2015 року народився син - ОСОБА_13.

Встановлено, що дружина ОСОБА_6 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою № 82/16 від 05.05.2016 року виданою ПрАТ Страхова Компанія "Галицька" (а.с.5).

Задовольняючи позов та зменшуючи розмір аліментів присуджений позивачу судовим рішенням від 16 серпня 2011 року з ? до 1/6 частки доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходив із того, як це вбачається із змісту оскаржуваного рішення, що позивачем доведені ті обставини, на які він посилався обгрунтовуючи свої вимоги, а саме, що майновий стан платника аліментів змінився через зміну сімейного стану у звязку з народженням дитини, необхідності утримання дружини, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому суд вбачав підстави для зміни розміру аліментів зменшенням їх з ? частки до 1/6 частки.

Такі висновки суду є правильними і грунтуються на правильно встановлених обставинах справи.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати такими, що спростовують висновки суду і дають підстав апеляційному суду для скасування чи зміни правильного по суті судового рішення.

Не дають правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду посилання у апеляційній скарзі на те, що за цими вимогами між тими самими сторонами та про той же предмет і з тих же підстав є рішення суду, де позивачу відмовлено у задоволенні його позову.

Із копії вказаного судового рішення цього суду від 4 жовтня 2016 року вбачається (а.с.112-113), що судом відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну розміру аліментів на утримання дитини через те, що позивач заявив вимоги про зменшення розміру аліментів на тверду грошову суму 700 грн., а оскільки останній працює та має постійний дохід, то аліменти згідно із вимогами закону слід визначати у частці від заробітку (доходу), а тому суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства визначеного статтею 11 ЦПК України, зокрема про розгляд справи в межах заявлених вимог, відмовив у задоволенні позову.

Проте, наявність вказаного рішення не є перешкодою у заявлені іншого позову до тієї ж особи про зменшення тих же аліментів але частково з інших підстав та з іншими вимогами щодо розміру аліментів, тому підстав для застосування судом положення пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України немає, а доводи апеляційної скарги в цій частині не є такими, через які рішення може бути скасованим, а у позові відмовлено.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом не повно зясовані обставини справи щодо зміни матеріального становища та погіршення його. Такі доводи спростовуються судовим рішення з якого вбачається, що суд встановив і це підтверджується матеріалам справи, що матеріальний та сімейний стан позивача змінився у звязку з його одруженням та народженням дитини від другого шлюбу. Сам факт одруження та народження дитини відповідач не заперечує.

Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про покращення матеріального стану позивача, оскільки саме по собі збільшення його заробітної плати не свідчить про покращення його матеріального стану, оскільки у сукупності наявні докази свідчать про його погіршення, на що, зокрема, впливає обовязок утримувати дружину та дитину від другого шлюбу.

Не спростовують правильний висновок суду посилання у апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно при вирішенні справи послався на обовязок утримувати дитину також і матірю та при цьому не встановив, чи покращився матеріальний стан у неї.

Як вбачається із змісту рішення суд наголосив на основному положенні закону щодо утримання дитини обома батьками (ст. 180 СК України) та зазначив, що такий обовязок лежить і на відповідачу. Як вбачається із змісту рішення суду така позиція суду не є вирішальною, проте суд її обгрунтовано ураховував при ухваленні рішення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують правильних по суті висновків суду.

Виходячи із зазначеного вище, всі доводи ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі є неспроможними і не дають правових підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового на її користь.

За таких осбтавин суд дійшов правильного висновку про необхідність зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_6 аліментів та дійшов правильного висновку про розмір цього зменшення, а саме з 1/4 до 1/6 частки від його заробітку (доходу).

Отже, оскаржуване рішення суду є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: В.А. Іващук

ОСОБА_3

ОСОБА_4