Ухвала

іменем україни

29 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Немирівської міськської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 3/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1

Судами встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалась з 9/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарчих та побутових будівель.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право позивачу ОСОБА_2

Зазначена вище спадщина була прийнята ОСОБА_2 та зареєстрована у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12).

Судами встановлено, що спірні 3/25 частин житлового будинку за вказаною адресою належать ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Немирівською державною нотаріальною конторою 25 грудня 1973 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦПК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи вказану норму закону та дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав визнання права власності за позивачем на зазначене майно за набувальною давністю, оскільки ні померлий ОСОБА_4, ні позивач ОСОБА_2 не є добросовісними набувачами в розумінні ст. 344 ЦК України. Так, під час користування 3/25 частинами будинку ОСОБА_5 їм було достовірно відомо про те, що зазначена частка будинку належить іншій особі на праві власності.

Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Немирівської міськської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, за касаційною скаргою на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М. Фаловська