Справа № 578/56/16-ц
провадження № 2/578/50/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2016 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Авраменко О.Є.

позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом представника відповідача за зустрічним ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_3

представників третьої особи за первісним позовом та представників відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5

з викликом свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Краснопільська селищна рада Краснопільського району Сумської області

про усунення перешкод в користуванні власністю

та

за зустрічним позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1, Краснопільської селищної ради Краснопільського району Сумської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру Сумській області

про визнання незаконними та скасування рішення Краснопільської селищної ради, визнання недійсними та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (на земельну ділянку) та відновлення меж землекористування

В С Т А Н О В И В :

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, і просила усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: смт. Краснопілля, вулиця Комсомольська, 38, шляхом зобовязання ОСОБА_3 демонтувати стовпи нa погребі літ. «Б», повернути погріб в первісний стан, повернути верхній шар грунту, демонтувати огорожу до стіни вбиральні літ «В», шо загрожує поступовим її розвалом та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить означене домоволодіння,отримане у спадок. У ході користування вказаною власністю було проведено виділення меж земельної ділянки в натурі на межі з земельною ділянкою сусіда ОСОБА_3 , однак останній всупереч визначеним межам земельних ділянок, засадам добросусідства розпочав будівництво огорожі за межею на належній їй земельній ділянці, зокрема, вкопав стовпи прямо на погребі літ. «Б», зняв верхній шар грунту, закріпив огорожу до стіни вбиральні літ «В». Іншого способу припинити протиправні дії ОСОБА_3 вона не має, при зверненні до Краснопільської районної ради їй повідомлено, що дане питання вирішується в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_3 з позовом не погодився і у березні 2016 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, Краснопільської селищної ради Краснопільського району Сумської області /ас. 117-124/, в якому просив: визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію земельних ділянок та кадастрові номери: 1) :01:004:0320 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0432 га., 2) :01:004:0321 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1068 га за адресою: смт. Краснопілля, вулиця Комсомольська, 38; скасувати Рішення 35 сесії 6 скликання Краснопільської селищної ради від 09.10.2014 р. про погодження протоколу погоджувальної комісії селищної ради № 2 від 10.08.2014 p.; скасувати Рішення 36 сесії 6 скликання Краснопільської селищної ради від 05.12.2014 р. про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на ім'я ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання зустрічної позовної заяви. Вимоги обґрунтовані тим, що у спадок отримав житловий будинок за адресою смт. Краснопілля, вулиця Комсомольська, 36, та користується земельною ділянкою за цією ж адресою. ОСОБА_10 інвентаризаційних відомостей на домоволодіння № 36 по вул.Комсомольська, смт. Краснопілля, виданих Сумським міжміським БТІ 04.11.1966 року громадянці ОСОБА_11, та технічного паспорту на будинок №36 по вул.Комсомольська, квартал №105, виготовлений Сумським обласним обєднанням БТІ, виданий 04.04.1980 р. гр. ОСОБА_12, на підставі договору купівлі-продажу будинковолодіння у ОСОБА_11 від 16.04.1980 р. за реєстровим № 399, зареєстрованого в Сумському ООБТІ 29.04.1980 р. за реєстровим № 1847, реєстраційним № 17246875, визначені межі земельної ділянки та огорожа під №№ 1, 2, які позначені на схемі під кутом 90 градусів, по відношенню по житлового будинку №36 та проїзної частини вулиці Комсомольська. Однак при проведенні виділення в натурі меж земельної ділянки по вулиці Комсомольській, 38, не було враховано вказані документи, тому від підписання акту розмежування він відмовився, так як виділені межі земельних ділянок порушують його права як власника сусіднього домоволодіння.

В судових засіданнях позивач - відповідач ОСОБА_1, а також представник позивача позивача відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги первісного позову підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, з зустрічним позовом не погодилися.

Відповідач - позивач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечував, наполягав на задоволенні заявленого ним зустрічного позову.

Третя особа за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом Краснопільська селищна рада Краснопільського району Сумської області підтримала позов ОСОБА_1 та заперечувала проти задоволення зустрічного позову, мотивуючи тим, що погоджувальною комісією було виконано необхідні дії: складено акт обстеження земельної ділянки та пояснювальну записку до акту обстеження земельної ділянки позивачки. Дані документи були вручені сторонам по справі, однак відповідач відмовився підписувати документи, так як не був згодний із встановленими межами, які засновувалися на правовстановлюючих документах, наданих позивачкою. Оскільки відповідно до статті 158 Земельного кодексу України вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок у межах населених пунктів відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування, рішенням тридцять пятої сесії шостого скликання Краснопільської селищної ради було погоджено протокол погоджувальної комісії про наведення межі між домоволодіннями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по вулиці Комсомольській за номерами 38 і 36 відповідно, а згодом виготовлено технічну документацію на основі вказаних документів. Тому відповідно до статті 373 ЦК України ОСОБА_1, як власник земельної ділянки за адресою смт. Краснопілля, вулиця Комсомольська, 38, може використовувати на власний розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Представник третьої особи за первісним позовом Головне управління Держгеокадастру в Сумській області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, розглянувши подані документи і матеріали, прийшов до наступного.

Позивач - відповідач є спадкоємицею за законом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_13, померлого 24 травня 1997 року, а саме: жилий будинок А-1 жилою площею 23,7 кв.м., сараї Г, Е, погріб Б, кухня Д, туалет В, навіс Ж, огорожа №№1-4, за адресою смт. Краснопілля, вулиця Комсомольська, 38, та земельної ділянки площею 0,15 га, в тому числі 0,11 га для ведення особистого підсобного господарства та під забудову 0,04 га за адресою смт. Краснопілля, вулиця Комсомольська, 38, що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 12.01.2000 року, зареєстрованими у реєстрі за номерам відповідно 27 та 29, Технічним паспортом на житловий будинок (домоволодіння) на вул. Комсомольська, будинок №38, Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічною документацією щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі /копії ас.5-6, 10-12, 54-58, 93-115/.

Відповідач - позивач є спадкоємцем за заповітом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_14, померлої 14 червня 2006 року, а саме, житловий будинок А-1 за планом, жилою площею 31,5 кв.м., загальною площею 39,4 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, а саме: погребом п-г, кухнею В, вбиральнею Г, сараями Д.Е, огорожею 1-2, що розташовані за адресою смт. Краснопілля, вулиця Комсомольська, 36, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.12.2006 року, зареєстрованим у реєстрі за №2342 та копіями технічних паспортів на вказане домоволодіння від 04.11.1966, 04.04.1980 та 20.12.2006 /копія ас. 38-48/.

ОСОБА_10 довідки Краснопільської селищної ради №633 від 22.02.2016 року, земельна ділянка за адресою: смт. Краснопілля, вулиця Комсомольська, 36 приватизована згідно рішення селищної ради №147 від 14.10.1993 року, складає 0,15 га, в тому числі під забудовою 0,04 га, рілля 0,11 га, та значиться за ОСОБА_14 /ас. 74/. Однак правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку ОСОБА_12 чи її спадкоємцями не отримувалося.

ОСОБА_10 обстеження земельної ділянки від 01.07.2014 року, ОСОБА_3 було встановлено два деревяних стовпи на території земельної ділянки ОСОБА_1, тому комісією було проведено розмежування та наведено межі між сусідніми земельними ділянками за адресами №№36 та 38 по вулиці Комсомольській в смт. Краснопілля /копія ас.13/. ОСОБА_10 від 14.07.2014 року, було комісійно встановлено правомірність проведення розмежування ділянки селищною погоджувальною комісією, якою було встановлено чотири межові знаки, з другим та третім з яких не погодився ОСОБА_3 /копія ас. 68/.

ОСОБА_10 Рішення 35 сесії 6 скликання Краснопільської селищної ради від 09.10.2014 року було затверджено протокол погоджувальної комісії Краснопільської селищної ради № 2 від 10.08.2014 pоку про наведення межі між домоволодіннями громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по вулиці Комсомольська №38 і №36 і цілому на підставі наданих матеріалів /копія ас.8/.

ОСОБА_10 Рішення 36 сесії 6 скликання Краснопільської селищної ради від 05.12.2014 р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на ім'я ОСОБА_1 /копія ас.9/.

Однак згідно акту обстеження межі між земельними ділянками по вул. Комсомольська, 36 та 38 від 09 березня 2016 року було виявлено, що встановлені раніше межові знаки відсутні, а паркан між садибами сторін по справі, котрий облаштував відповідач-позивач ОСОБА_3, знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 /ас. 79-80/.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що дійсно комісія виїздила на прохання позивачки з первісним позовом, яка звернулася з питання порушення межі сусідом. У неї не було Державного акту, тож комісійно виїздили і виміряли земельні ділянки за адресою смт. Краснопілля, вулиця Комсомольська, 36 та 38 з метою фіксації тих меж ділянок, які були визначені за документами позивачки. Визнав, що дійсно після рішення сесії селищної ради помилково підписав ОСОБА_10 погодження меж замість відповідача за первісним позовом.

Свідок ОСОБА_7 повідомив, що він є начальником Краснопільського районного відділу Сумського регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Про спір сусідів йому стало відомо, коли позивачка за первісним позовом звернулася за виготовленням технічної документації на земельну ділянку. Вперше вона звернулася з усною заявою, на що отримала рекомендацію звернутися до селищної ради, оскільки встановлювати межу не входить до повноважень ДЗК, оскільки технічну документацію неможливо виготовити без обміру земельної ділянки. Згодом, як йому стало відомо, було утворено комісію, котра встановила межові знаки, і саме за цими межовими знаками ним було зроблено обмір земельної ділянки геодезичним приладом. Коли встановлювалася межа, були спори між сторонами по справі, але, наскільки йому відомо, було досягнуто згоди між ними.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що до червня 2016 року працював у Краснопільському відділі державного земельного кадастру і відповідав за виготовлення технічної документації з землеустрою для ОСОБА_1 При цьому остання повідомляла про наявність деяких спірних питань, однак надала як підставу для виготовлення документації рішення селищної ради. На його переконання, технічну документацію виготовлено правомірно, так як вона грунтується на рішенні органу місцевого самоврядування, а в ході підготовки документації проектною організацією було зроблено обмір земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є батьком відповідача за первісним позовом, та що син попросив зробити розмежування, бо робив це раніше по роботі. Для цього взято технічний НОМЕР_1 року на будівлю. ОСОБА_10 даного паспорту туалет і дровник знаходяться вже на території ділянки відповідача. Про встановлення межових знаків йому нічого не відомо, а якусь нитку дійсно провісили між ділянками і певний час вона висіла.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист його прав і свобод та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 55, ст. 124).

Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із земельних правовідносин.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом /частина перша статті 126 ЗК України/. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

ОСОБА_10 зі ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Крім того, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

ОСОБА_10 із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Що стосується позовних вимог, заявлених у зустрічному позові відповідачем, суд вважає, що у їх задоволенні має бути відмовлено з наступних підстав.

ОСОБА_10 із статтею 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), а також зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до частини першої статті 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Положення даної статті стосуються виключно власників землі і не стосуються землекористувачів.

Відповідно до частини першої статті 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Пункт п. 2.8 Інструкції встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, містить перелік необхідної технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено ст. 198 Земельного кодексу України при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Інші норми законодавства погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками не передбачають.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. При цьому ст.198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами».

Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки правового значення вони не мають. Слід визнати правильною практику тих судів, які у разі виникнення спору не вважають саму по собі відсутність погодження меж підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Отже, на розроблення проекту відведення за заявою особи, яка в установленому порядку звернулась з заявою, та на прийняття радою рішення про затвердження належним чином погодженого проекту відведення погодження меж ділянки з сусідніми землекористувачами не впливає.

Таким чином, підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Крім того, як вбачається з обставин справи, акт погодження меж в судовому порядку не оскаржувався. З огляду на це, слід вважати, що спір про право у випадку не підписання акту погодження меж відсутній, позовні вимоги з цього приводу судами розглядатися не повинні. Вище вказане підтверджується позицією Вищого спеціалізованого суду України з з розгляду цивільних і кримінальних справ б/н від 05.10.2016 (реєстровий номер у ЄДРСР 61907293).

Пояснення відповідача-позивача щодо того, що встановлення межових знаків фактично не було закріплено документально, так як у акті про погодження (встановлення), закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийому-передачі межових знаків на зберігання гр. ОСОБА_1 /копія ас. 105/ відсутня дата проведення такого розмежування, спростовується поясненнями свідків, з яких підтверджується проведення робіт щодо такого розмежування на підставі наявних правовстановлюючих документів позивача-відповідача та на виконання рішення сесії Краснопільської селищної рад №34 сесія 6 скликання від 10.07.2014.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Посилання відповідача-позивача на те, що розмежування було проведено без належного геодезичного устаткування, спростовується матеріалами технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), згідно яких у ході розмежування використовувалися теодоліт 2Т5К та 50-метрова стальна мірна стрічка /копія ас.89/.

Таким чином, судом встановлено, що роботи з розмежування дійсно були проведені у встановленому порядку та з застосуванням необхідних приладів та обладнання.

рім того, порядок припинення прав на землю регулюється главою 22 ЗК України.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Зазначений перелік є вичерпним.

Отже, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено, що констатується і у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року №6-71цс12.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, первісний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, а у задоволенні позовних вимог зустрічного позову має бути відмовлено.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до п.1.1. Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Керуючись, ст.ст. 3, 10- 11, 58-61, 88, 174, 209, 212, 214 215, 218, 294 ЦПК, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: смт. Краснопілля вулиця Словянська / колишня назва вулиця Комсомольська / будинок номер тридцять вісім Краснопільського району Сумської області шляхом демонтажу стовпа на погребі літера «Б», повернути верхній шар ґрунту та демонтувати огорожу до стіни вбиральні літера «В».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 /пятсот пятдесят одну/ гривню 20 копійок судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Судові витрати за подачу зустрічного позову залишити за ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І . Косар