Справа № 285/441/16-ц
провадження у справі № 2/0285/555/16
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……….……Літвин О.О.

за участю секретаря..…..........ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до Місцевої територіальної громади в особі Кленівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області

про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.02.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з усіма господарськими будівлями, який знаходиться в с. Кленова Новоград-Волинського району Житомирської області, по вул. Центральній, 68 (далі - Будинок).

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті тітки ОСОБА_3, яка померла 08.07.2015 року, відкрилась спадщина, що складається з Будинку. Як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлій.

Сторони в судове засідання не прибули.

Позивач надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Сільський голова Красилівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області в письмовій заяві до суду від 29.02.2016 року просив справу розглядати без його участі, при вирішенні якої поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.07.2015 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно погосподарської книги 2015 року належав померлій.

За життя ОСОБА_3 розпорядилась своїм майном, склавши 22.10.2010 року заповіт на ім'я своєї племінниці, позивача по справі. Інших спадкоємців немає, а спадкова справа, згідно повідомлення Новоград-Волинської державної нотаріальної контори від 03.03.2016 року була заведена 02.12.2015 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_2

26.01.2016 року позивачем на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1975 році та має наступні господарські будівлі: веранду, літню кухню, сарай та убиральню.

Після смерті ОСОБА_3 позивач спадщину прийняла, однак у вчиненні нотаріальної дії постановою нотаріуса від 08.02.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1975 рік) законодавства, яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах.

Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном.

Пунктом 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Так як до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті ОСОБА_3

Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 217 ЦПК України, статтями 328, 392, 1216-1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями, який знаходиться в селі Кленова Новоград-Волинського району Житомирської області по вул. Центральній, 68, успадкований після смерті ОСОБА_3, померлої 08.07.2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин