Справа №577/1887/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1406/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3,

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 14684,83 грн. за кредитним договором та 1378 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з рішенням не погодилася та, посилаючись на недоведення обставин, які мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому вказує на відсутність доказів про отримання нею кредитних коштів, як і доказів укладення договору про надання банківських послуг. Крім того зазначає, що кредитна картка їй була надана при оформленні пенсійного рахунку працівником банку. Зазначає, що 03 квітня 2015 року шахрайським шляхом невстановлена особа перевела кредитні кошти з її пенсійного та кредитного рахунків, а тому її вини у виникненні боргу немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника позивача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2010 року шляхом підписання ОСОБА_3 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачці встановлено кредитний ліміт на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою 2,5 % базової ставки на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік.

За умовами кредитного договору розмір щомісячного платежу становить 7% від залишку заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше розміру залишку заборгованості, строк внесення платежів до 25 числа кожного місяця.

Крім того, встановлено відсоток комісії за зняття готівкових коштів, порядок та розмір нарахування пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, розмір штрафу при порушенні строків платежів більш ніж на 120 днів, комісію за моніторинг неактивної картки, процентну ставку при перевищенні кредитного ліміту, вартість надання виписки по картці у відділенні банку, комісію за отримання балансу на чек в банкоматах банку та комісію за безготівковий платіж в Приват-24.

З вказаної анкети-заяви також вбачається, що відповідачка погодилася, що анкета-заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між сторонами договір про надання банківських послуг, з яким заявниця ознайомилася до його укладення і погодилася з його умовами.

Скориставшись кредитними коштами, ОСОБА_3 вимог п.п. 2.1.1.5.5 п. 2.1.1.5 Умов та Правил надання банківських послуг щодо обовязку належного виконання умов кредитного договору та повернення щомісячними платежами залишку боргу зі сплатою відсотків, не виконала, внаслідок чого станом на 29 лютого 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 14684,83 грн., яка складається з 6368,28 грн. боргу за кредитом, 6271,43 грн. боргу по процентам за користування кредитом, 869,65 грн. боргу по комісії за користування кредитом, а також 1175,47 грн. штрафу (а. с. 3-4).

Крім того, з повідомлень Національної поліції України, а також витягу з кримінального провадження вбачається, що за заявою ОСОБА_3 від 03 квітня 2015 року, внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0000675 від 04 квітня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, по факту шахрайського заволодіння її коштами та ведеться досудове розслідування (а. с. 64-66, 79-80).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка свої зобовязання за кредитним договором порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 14684,83 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України та ґрунтується на зібраних у справі доказах.

При цьому доводи відповідачки про крадіжку кредитних коштів з її карткового рахунку висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вона всупереч вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вини банку у заволодінні її коштами.

Посилання заявника апеляційної скарги на не укладання договору про надання банківських послуг, є безпідставними, оскільки факт укладення між сторонами спору кредитного договору, ознайомлення з його умовами та сукупною вартістю банківських послуг підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою про умови кредитування, в якій відображені істотні умови кредитного договору та яка підписана відповідачкою власноручно 17 листопада 2010 року.

Зазначена обставина визнана ОСОБА_3 та підтверджена наданою представником позивача в апеляційному суді копією вказаної довідки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що права позивача порушені, а тому підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: