Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року

встановила:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 15.03.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № ZHK0AE00000001 про надання ОСОБА_2 на споживчі цілі кредиту в сумі 23215,81 долар США зі сплатою 10,08% річних, винагороди та комісій, в розмірі та порядку, визначеними договором, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 12 березня 2010 року.

Строк повернення грошових коштів по кредитному договору закінчився, але позичальник не виконав своїх зобовязань перед банком, тобто не сплатив кредит та відсотки за користування кредитними коштами.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача станом на 06 серпня 2015 року заборгованість по кредиту в розмірі 6238,49 дол. США; заборгованість за відсотками 8756,11 дол. США; заборгованість по комісії 14,18 дол. США; пеню за несвоєчасне повернення кредиту 22734,18 дол. США, а всього 37742,96 дол. США.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку із спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не взято до уваги та не досліджено розрахунок заборгованості, згідно з яким після виникнення прострочки по сплаті чергових платежів відповідач починаючи з 20.07.2009 року здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором і останній платіж було здійснено 13.10.2015 року, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу та про переривання позовної давності. З урахуванням викладеного, вважає, що строк позовної давності для звернення до суду Банк не пропустив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ZHK0AE00000001 на строк з 15.03.2007 р. по 12.03.2010р. у вигляді неповнолюваної кредитної лінії у розмірі 23215,81 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 2949,17 доларів США на сплату страхових платежів у випадках, передбачених даним договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1,00% у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у сумі 784,01 доларів США у період з «15» по «21» число кожного місяця, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та комісії (а.с.7-9).

Зі змісту укладеного договору вбачається, що кінцевий строк повного погашення боргу встановлений по 12.03.2010 року включно (а.с.7).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, станом на 06.08.2015р. у нього утворилась заборгованість в розмірі 37742,96 дол. США, яка складається із заборгованість по кредиту в розмірі 6238,49 дол. США; заборгованості за відсотками 8756,11 дол. США; заборгованості по комісії 14,18 дол. США; пені за несвоєчасне повернення кредиту 22734,18 дол. США.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини, які не виконуються належним чином відповідачем, а тому виникла заборгованість. Однак, позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду за захистом свого порушеного права

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.32).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

За змістом даної норми перебіг позовної давності може бути перерваний вчиненням відповідної дії саме в межах цього строку.

Останній платіж відповідачем повинен був бути здійснений 12.03.2010 року, а тому загальний строк позовної давності закінчувався 12.03.2013 року.

Позов подано до суду 03 вересня 2015 року.

Згідно розрахунку заборгованості та виписці про рух коштів по картковому рахунку (а.с.5,45) відповідачем самостійно через касу здійснено платіж на погашення боргу 15.09.2011 року, тобто строк позовної давності був перерваний 15.09.2011 року і закінчився 15.09.2014 року.

Списання банком згідно п.2.3.5 Умов кредитного договору № ZHK0AE00000001 з іншого карткового рахунку, відкритого ОСОБА_2 для отримання заробітної плати, частини заборгованості на погашення кредиту у період з жовтня 2011 року по жовтень 2015 року (а.с.45-47,62-65) не може вважатися дією про визнання боргу, оскільки здійснювалося в автоматичному режимі працівниками банку. При цьому підтвердженням самостійного, без участі відповідача, вчинення дій, щодо погашення заборгованості є призначення платежів, а саме : «автоматичне списання кредиту», «службова операція», «погашення кредиту». Дана обставина визнана представником позивача, а тому судом до уваги не приймається.

Отже, позивачем пропущено визначений законодавством строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та обєктивному зясуванні обставин справи, прав і обовязків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, зясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: