АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», поданою через представника Гринь Костянтина Андрійовича, на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и л а :

у серпні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 009, 51 грн., посилаючись на те, що остання постійно проживала із спадкоємцем ОСОБА_3, а тому є такою, що прийняла спадщину, у тому числі кредитні зобов'язання померлого.

Справа № 760/18286/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/5950/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лозинська М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Заочним рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що на час відкриття спадщини відповідач проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3, що підтверджується копіями паспортів останніх, де зазначена одна адреса реєстрації. Крім того, судом не було з'ясовано наявність або відсутність нерухомого або рухомого майна у боржника.

У судовому засіданні представник позивача Хитрова Л.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № DNH4KP20310430, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 6 884, 80 грн., зі сплатою 25, 08 % річних строком до 02.04.2008 року.

Згідно свідоцтва про смерть від 01.05.2006 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

01.12.2012 року позивачем було направлено претензію кредитора до першої Київської державної нотаріальної контори, на що 25.12.2012 року отримано відповідь про те, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріального округу не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк».

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 7 009, 51 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6 884, 80 грн. та заборгованості за відсотками - 124, 71 грн..

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження того, що відповідач прийняла спадщину після смерті боржника та про існування спадкового майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачем не надано будь - яких доказів, ні про те, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_3, ні про те, що вона прийняла спадщину, ні про наявність спадкового майна.

Позов заявлено до ОСОБА_2. Відповідно до довідки ВАРД ГУ ДМС в м. Києві ОСОБА_2 по місту Києву та Київській області не зареєстрована. Будь - яких доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач на час смерті позичальника проживала разом з ним, а тому вважається такою, що прийняла спадщину позивачем не надано. Доводи апеляційної скарги про те, що було додано копію паспорта позичальника та відповідачки, з яких вбачається, що вони проживали за однією адресою суперечать матеріалам справи, оскільки у позовній заяві як додаток зазначено лише копія паспорта позичальника.

Доводи представника позивача, заявлені при розгляді справи у суді апеляційної інстанції про те, що дані про відповідачку, як про дружину позичальника та про те, що вона проживала за тією ж адресою, що і боржник вказані у заяві - анкеті не відповідають матеріалам справи, оскільки такої заяви - анкети позивач не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив наявність чи відсутність нерухомого чи рухомого майна позичальника колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки будь - яких клопотань про витребування таких доказів позивач не заявляв. Більше того, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, відтак суд першої інстанції не міг роз`яснювати положення ст. 10 ЦПК України щодо прав сторін на подання доказів. Колегія суддів враховує також, що позивачем є юридична особа, інтереси якої представляють особи з юридичною освітою та сторони у цивільному процесі розпоряджаються наданими ним процесуальними правами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких неправомірно було відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Про будь - які поважні причини неподання доказів до суду першої інстанції позивач у апеляційній скарзі не вказав, інших доказів при розгляді справи у апеляційній інстанції із зазначенням поважних причин їх неподання до суду першої інстанції також не надав.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді