Справа № 152/1707/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 грудня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області, Шаргородської районної державної адміністрації, ОСОБА_4, - про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

21.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною позовною заявою в інтересах ОСОБА_1, в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, яка проживала у с. Носиківка Шаргородського району і після смерті якої залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,1216 га та права на земельну частку (пай) площею 2,05 кадастрових гектари на території Носиківської сільської ради Шаргородського району її чоловіка - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року і спадщину після смерті якого прийняла, але не оформила ОСОБА_5, так як померла.

Позивачка є спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом від 02.09.2008 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 позивачка прийняла, і вже частково оформила спадкові права, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,1216 га.

Спадкоємців після смерті ОСОБА_5, що мають право на обов'язкову частку в спадщині, - немає.

Спадкоємець ОСОБА_4 від своєї частки у спадщині - відмовилася, про що подала нотаріусу відповідну заяву.

Оформити спадкове право ОСОБА_5 на земельну частку (пай) площею 2,05 умовних кадастрових гектари на території Носиківської сільської ради, яке остання успадкувала після смерті свого чоловіка - ОСОБА_6, з яким проживала на день смерті останнього, тому прийняла спадщину відповідно до норм діючого на той час спадкового законодавства, позивачка не може через відсутність у неї правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на земельну частку (пай), виданий спадкодавцю ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 і зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за НОМЕР_3 по КСП на території Носиківської сільської ради, останнім не отримано внаслідок смерті.

Державним нотаріусом Шаргородської ДНК позивачці було відмовлено в оформленні спадщини на земельну частку (пай) в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що є перешкодою для оформлення спадкових прав.

Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії НОМЕР_2, зареєстрованого за НОМЕР_3 29.02.2000 року, площею 2,05 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області і перебувала у власності КСП «Промінь» с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області, яке належало ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, спадщину після смерті якого прийняла, але не оформила дружина - ОСОБА_5

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 11.08.2016 року, не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

27.12.2016 року представник позивачки ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с.93).

Представник відповідача - Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не з'явився. Від Носиківського сільського голови ОСОБА_7 01.12.2016 року до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Носиківської сільської ради, відповідач визнає позов у повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення (а.с.30).

Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 19.12.2016 року начальником відділу ОСОБА_8 подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, заперечень щодо позову не має (а.с.42).

Представник третьої особи - Шаргородської РДА Дмитришина Т.Г., що діє на підставі довіреності від 14.12.2016 року (а.с.95), в судове засідання не з'явилася, 26.12.2016 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при розгляді справи покладається на вирішення суду (а.с.94).

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в суд не повідомила.

Відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України, якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї.

В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представники позивачки, відповідача, третіх осіб заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла дружина останнього - ОСОБА_5, яка проживала зі спадкодавцем на момент смерті в АДРЕСА_1 вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 02.06.2016 року (а.с.10) та довідкою Носиківської сільської ради за №599 від 25.05.2016 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП (в подальшому - СТОВ) «Промінь» с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області.

Так, судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_6 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 29.02.2000 року за НОМЕР_3, виданий на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 08.02.2000 року, відповідно до якого спадкодавець мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», площею 2,05 умовних кадастрових гектари на території Носиківської сільської ради.

Вказаний факт підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі від 27.12.2016 року за №9-28-99.1-2088/2-16 (а.с.96); оглянутою в судовому засіданні Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються районної державною адміністрацією Вінницької області по с. Носиківка (а.с.98-100); оглянутою в судовому засіданні Технічною документацією по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних сертифікатів на земельну частку (пай) в межах Носиківської сільської ради с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області (книга 2) (а.с.101-110); розпорядженням голови Шаргородської РДА від 28.03.2002 року за №90 «Про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю» з додатком - «Списком громадян Носиківської сільської ради с. Носиківка, яким видано державні акти на право приватної власності на землю» (а.с.112-115).

Судом встановлено, що при житті спадкодавцем ОСОБА_6 сертифікат право на земельну частку (пай) не отриманий і не витребуваний у зв'язку із смертю останнього, що підтверджується Списком не витребуваних сертифікатів, які знаходяться в Шаргородському районному відділі земельних ресурсів на померлих громадян по селу Носиківці (а.с.103) та довідкою виконавчого комітету Носиківської сільської ради від 29.01.2002 року за №4, з якої вбачається, що в акті розподілу земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів не поставлено підписи, зокрема, ОСОБА_6, у зв'язку із смертю на момент розподілу (а.с.107).

Таким чином, судом встановлено, що право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 на підставі діючого на той час ЦК УРСР.

Так, спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Зазначене відповідає пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, роз'ясненням, що містяться в абз.3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленій у п.1 Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Відповідно до зазначених нормативних актів та роз'яснень, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР).

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР).

Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_5, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.8), не оформивши спадкові права, що підтверджується довідкою Носиківської сільської ради за №599 від 25.05.2016 року (а.с.11).

Таким чином, право на земельну частку (пай) ОСОБА_6, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 29.02.2000 року за НОМЕР_3, виданим на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації від 08.02.2000 року, відповідно до якого ОСОБА_6 мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь», площею 2,05 умовних кадастрових гектари на території Носиківської сільської ради, входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_5

Позивачка ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла на підставі заповіту від 02.09.2008 року та частково оформила свої спадкові права, зокрема, на земельну ділянку площею 2,1216 га, розташовану на території Носиківської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказаний факт підтверджується матеріалами спадкової справи за №75/201202-14 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 (а.с.60-92), зокрема, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.07.2016 року (а.с.87).

Спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_5 немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №75/201202-14 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 (а.с.60-92).

Третя особа ОСОБА_4 подала нотаріусу заяву про те, що спадщини після смерті ОСОБА_6 не прийняла і на неї не претендує (а.с.22).

ОСОБА_1 також відповідно до норм діючого ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 на земельну частку (пай) ОСОБА_6 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП (СТОВ) «Промінь» с. Носиківка Шаргородського району, але не оформила, оскільки відсутній державний акт на право власності на землю, а також спадкодавець не витребував при житті сертифікат на право на земельну частку (пай), у зв'язку із чим 07.07.2016 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК ОСОБА_10 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.7).

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

В силу ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності.

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

За приписами ст.ст.1217, 1218 ЦК України та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю.

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_5 у визначений законом спосіб не набула права власності на земельну частку (пай), що належала її покійному чоловікові ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого 29.02.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів за НОМЕР_3.

Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, але не оформила свої спадкові права, а спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_1, то позивачка в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11 вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної частки (паю) з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельної частки (паю) у натурі у вигляді земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності.

Визнання за позивачкою ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) не порушує права та інтереси інших осіб, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла та оформила позивачка, а спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині немає.

Оскільки право ОСОБА_1 на оформлення її спадкових прав на спадщину померлої ОСОБА_5, яка прийняла, але не оформила спадкові права на спадщину ОСОБА_6, порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Враховуючи, що відповідачем Носиківською сільською радою визнано позовні вимоги ОСОБА_1 то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст.328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1262, 1273 ЦК України, ст.ст.81, 116, 125, 126, 131 ЗК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області, Шаргородської районної державної адміністрації, ОСОБА_4, - про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом від 02.09.2008 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3 площею 2,05 умовних кадастрових гектари, яка знаходиться на території Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області і виділена із земель КСП (в подальшому - СТОВ) «Промінь» с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 29.02.2000 року, спадщину після смерті якого прийняла, але не встигла оформити дружина - ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: