Провадження № 4-с/369/20/16
УХВАЛА

Іменем України

10.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

Головуючого судді Нікушина В.В.,

при секретарі Сокиран І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, субєкт оскарження відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного суду Київської області про відмову у відкритті виконавчого провадження, обґрунтовуючи тим, що державний виконавець неправомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження, оскільки відсутні дані, що ідентифікують особу боржника, при цьому враховуючи те, що витребування всіх необхідних документів та відомостей покладено на нього законом.

Тому, заявник просив суд задовольнити його скаргу та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 13.10.2015 року ВП № 49006908.

В судове засідання заявник не зявився. До суду направив заяву про розгляду справи у його відсутності, вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Представник субєкта оскарження в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішення Апеляційного суду Київської області від 10.08.2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено.

На виконання вказаного рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 369/1851/15-ц від 07.09.2015 року.

Заявник звернувся до відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції із заявою про прийняття до виконання вказаний вище виконавчий лист.

13.10.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3, ВП 49006908, відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: відсутні дані. Що ідентифікують особу боржника, - ідентифікаційний код боржника та/або серія і номер паспорта боржника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 3.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Положенням ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України, ч. 1 ст. 302 ЦК України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів», ст.ст. 2,5 Закону України «Про захист персональних даних» реєстраційний номер облікової картки, номер, серія паспорта, інші персональні дані боржника є інформацією з обмеженим доступом, тому отримання такої інформації стягувачем неможливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, виконавчому листі, державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, оскільки стягувач самостійно обмежений правами отримати конфіденційну інформацію боржника, а тому отримання такої інформації судом після завершення розгляду справи і видачі виконавчого листа, законом не передбачена.

Таким чином, всупереч зазначеним нормам ЗУ «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, державним виконавцем було неправомірно винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

Згідно ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32 Конституції України, ст. 302 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 7, 11, 18, 19, 20, 26, ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 383, 384, 386, 387 ЦПК України, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1, субєкт оскарження відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області на дії державного виконавця задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 13.10.2015 року, ВП № 49006908, про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/1851/15-ц, виданого Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2015 року.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4 прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/1851/15-ц, виданого Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя: В.В. Нікушин