Справа № 192/2516/16-ц
Провадження № 2/192/433/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2016 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх спільної повнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Солонянського районного суду від 11 січня 2008 року на її користь було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на виконання якого було видано виконавчий лист.

12 червня 2016 року синові виповнилось 18 років і на теперішній час він навчається у Вищому професійному училищі №17 м. Дніпропетровська на денній формі навчання, у звязку з чим не може працювати та потребує матеріальної допомоги батьків, так як не здатен самостійно забезпечити себе всім необхідним, а тому знаходиться на її утриманні.

В той же час, відповідач добровільно не приймає участі в наданні матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який потребує такої допомоги в зв'язку з навчанням, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість, оскільки працює в ТОВ «Дзержинівське» Солонянського району Дніпропетровської області де отримує заробітну плату у середньому розмірі 2000 гривень 00 копійок щомісячно, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду та прохати стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, оскільки у такому випадку обовязки батьків по утриманню повнолітньої дитини є рівними за законом, але відповідач без судового рішення цього не робить.

Позивач ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.16), в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву відповідно до якої прохала розглядати справу за її відсутності без фіксації судового розгляду технічними засобами, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала, але прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не у частці від його заробітку, а у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки відповідач не має офіційного місяця роботи, внаслідок чого не має регулярного доходу (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.16,20), в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, згідно якої прохав розглядати справу за його відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги визнав частково та прохав стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не у частці від його заробітку, а у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно. При визначенні розміру аліментів прохав врахувати, що він працює без офіційного оформлення, де отримує заробіток у розмірі 1500 гривень щомісячно, оскільки він хворіє, але групи інвалідності не має. Крім цього, він має земельну ділянку, від здачі якої в оренду, отримує орендну плату у натуральному виді: зерно, солому, силос (а.с.23).

Суд, дослідивши в межах заявлених позовних вимог надані докази, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст.201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), який народився у ОСОБА_1 в період зареєстрованого з відповідачем шлюбу (а.с.3,5,7).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2008 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у тверді грошовій сумі у розмірі 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на виконання якого 24 січня 2008 року було видано виконавчий лист (а.с.11).

Згідно довідки Дзержинівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №417 від 07 червня 2016 року та №513 від 08 липня 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та входить до складу сімї ОСОБА_1, яка є його матірю, на утриманні якої він знаходиться (а.с.9,10).

Судом встановлено, що спільний повнолітній син позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учнем першого курсу денної форми навчання Вищого професійного училища №17 м. Дніпропетровська з терміном навчання до 30 червня 2018 року (а.с.12,22), де навчається на неповному державному забезпеченні та з 01 липня 2015 року отримує стипендію у розмірі 331 гривня 53 копійки.

В той же час, потребує коштів на придбання одягу, продуктів харчування, розвитку здібностей, духовного та фізичного розвитку, проїзду, житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням його віку, стану здоровя, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше, а відповідач має можливість надавати повнолітньому сину, який навчається, матеріальне утримання, оскільки є працездатною особою, працює без офіційного оформлення трудових відносин, де отримує дохід у розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісячно, а також отримує орендну плату від здачі в оренду СТОВ «Дзержинівське» належної йому на праві власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що зазначив у поданій до суду письмовій заяві (а.с.23), але не робить цього в добровільному порядку.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.8); продовження ним навчання (а.с.12,22); потреби в звязку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, про що свідчить письмова заява відповідача про часткове визнання позову про стягнення аліментів у розмірі 300 гривень 00 копійок щомісячно (а.с.23)), стан здоровя та матеріальне становище повнолітньої дитини, яка має можливість також отримувати певне матеріальне забезпечення у вигляді стипендії за місцем навчання, де знаходиться на неповному державному утриманні, як позивача, та відповідача, який хворіє та, хоч і не має на даний час групи інвалідності, потребує періодичного лікування за станом здоровя (а.с.24), тобто обставин, визначених ст.182 СК України.

Згідно довідки СТОВ «Дзержинівське» ОСОБА_2 протягом 2015 та 2016 років в даному підприємстві не працював, що підтвердив в судовому засіданні згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.23), в той же час, трудової книжки з відповідними записами про звільнення суду не надав.

Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст.ст. 199-200 СК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, а фактично з батьків участь в утриманні повнолітньої дитини приймає на день розгляду справи судом лише його мати ОСОБА_1 (а.с.8-10), в складі сімї якої проживає дитина. В той же час, повнолітній син відповідача, що навчається, потребує витрат на забезпечення харчування, одягу, фізичного та духовного розвитку, проїзду до місця проживання та матеріально-побутових умов, в тому числі поза межами навчального закладу, де він навчається за державним утриманням, а встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для особи працездатного віку згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року становить 1378 гривень, а з 01 травня 2016 року - 1450 гривень, при цьому відповідно до ч.2 ст.200 СК України судом враховується обовязок та можливість утримання позивача в період навчання його матірю - ОСОБА_1 та отримання державного утримання за місцем навчання у виді стипендії (а.с.12,22).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років, підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень 00 копійок щомісячно, що за розміром буде відповідати близько 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Крім цього, в звязку з частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, який підлягає сплаті при зверненні з позовом до суду, позивач звільнений від цих витрат відповідно до п.1 ч.11 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.182, 187, 189-192, 199-201 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 350 (триста пятдесят) гривень щомісячно, на період його навчання, починаючи з 18 липня 2016 року, але не більше як до досягнення ним 23 років, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі місячного платежу, відмовивши в задоволені решти позову.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя