Справа № 211/7404/14-ц
Провадження № 6/211/250/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

без участі сторін,

розглянувши в залі суду в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, таким, що частково не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та на її користь стягнуто з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з заявою, у якій просить суд визнати виконавчий лист у справі № 211/7404/14-ц таким, що не підлягає виконанню частково, а саме стягнення аліментів не проводити з листопада 2014 року по липень 2016 рік включно, та зупинити стягнення за виконавчим листом по справі № 211/7404/14-ц, виданим Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 12.02.2015 року. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 послався на те, що з грудня 2014 року до липня 2016 рокувін проживав з ОСОБА_2 однією сімю з сином та вони спільне господарство, він приймав участь в утриманні сина, а тому його обовязок припинився добровільним виконанням.

У судове засідання стягувач та боржник не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: ОСОБА_1 на заяві наполягав, ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на те, що борожник добровільно не сплачував грошових коштів на утримання їх спільної дитини навіть тоді, коли вони проживали разом.

Згідно до вимог ч.3 ст.369 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Вивчивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено , що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та на її користь на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 11 рішення).

Частиною 2 ст.369 ЦПК передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у ч.4 ст.369 ЦПК України, де вказано, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обовязку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у звязку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Обовязок боржника може припинятися з передбачених законом підстав, зокрема внаслідок добровільного виконання обовязку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобовязань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Проте у вказаній вище процесуальній нормі відсутнє чітке визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В Узагальненні про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, яке викладене у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року, зазначено, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є, зокрема, пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Згідно з ч.1 ст.598, ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість рішень суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного суду «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8 роз'яснено, що за змістом ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

З огляду на зазначене ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково, є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого Конвенцією «права на суд».

Таким чином, враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково, виданого по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Керуючись ст.ст.209, 210, 369 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково, виданого по цивільній справі № 211/7404/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4