У Х В А Л А

12 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 18 листопад 2015 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод їм. Т.Г. Шевченка» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 18 листопада 2015 року позов задоволено.

Наказ Керуючого санацією Державного підприємства «Харківський приладобудівельний завод ім. Т.Г. Шевченка» Булижина І.В. № 62 к від 20 травня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_4 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2016_01_28/pravo1/KD0001.html?pravo=1> визнано незаконним та скасовано. Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді налагоджувальника технологічного обладнання 6 розряду Державного підприємства «Харківський приладобудівельний завод ім. Т.Г. Шевченка». Стягнуто з Державного підприємства «Харківський приладобудівельний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 7 750 грн 71 коп. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, залишеним в силі ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року та зміни рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 18 листопада 2015 року в частині суми середнього заробітку що підлягає стягненню в іншій частині залишення рішення перщої інстанції без змін, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, частини третьої статті 252 КзпП України, частини третьої статті 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що звільнення ОСОБА_4 було проведено з порушенням трудового законодавства, оскільки він є членом діючої на заводі профспілки, але при його вивільненні адміністрація не звернулась до виборного органу первинної профспілкової організації про надання згоди на таке звільнення.

Скасовуючи рішення першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4 було законно звільнено з посади, оскільки при його звільненні відповідач звертався до Харківської обласної профорганізації Української міжгалузевої республіканської профспілки «Праця» про надання згоди на звільнення ОСОБА_4, проте в отриманому листі-відповіді містилася відмова, яка не містила правового обґрунтування.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року в цій справі, що надана заявником як приклад, справа була передана на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки, у порушення вимог статей 213-214 ЦПК України суди, не врахувавши норм матеріального права, дійшли до передчасного висновку про законність звільнення ОСОБА_4, цей висновок суду касаційної інстанції був перевірений судами при новому розгляді справи та було встановлено, законність підстав його звільнення.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішеннь у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод їм. Т.Г. Шевченка» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 18 листопад 2015 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук