АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №648/2547/16-ц Головуючий в І інстанції Коваленко А.В.
Провадження №22-ц/791/2092/16 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддівОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 21 липня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_5 до виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області про визнання дій головного державного виконавця державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_6 щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А:

24 травня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зазначеною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Білозерського районного суду від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін 04 лютого 2016 року ухвалою Апеляційного суду Херсонської області, задоволено позов ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Судові рішення нею оскаржені до Вищого спеціалізованого суду України 28.02.2016 року.

Однак головним державним виконавцем ВДВС Білозерського РУЮ ОСОБА_6 29.03.2016 року відрито виконавче провадження, постанову про відкриття нею отримано лише 17.05.2016 року.

Отже, вона була позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду, а державний виконавець не мав права вчиняти примусові дії, бо зазначене тягне сплату виконавчого збору.

Посилаючись на ст.383 ЦПК України, ст.ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_5 просила визнати такі дії головного державного виконавця незаконними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.03.2016 року.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 21 липня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 до виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області про визнання дій головного державного виконавця державної виконавчої служби Білозерського РУЮ Херсонської області ОСОБА_6 щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови від 29.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила її скасувати, постановити нову, якою задовольнити її скаргу.

ОСОБА_5 і представник ВДВС в судове засідання не зявилися, у поданих заявах просять справу розглянути у їх відсутність.

Представник виконавчої служби просить рішення ухвалити на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні її скарги, суд першої інстанції виходив з того, що при постановленні 29 березня 2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акцент-Банк» боргу у сумі 46 712,03грн., державним виконавцем ВДВС Білозерського РУЮ не були порушені вимоги ст.ст.17-15 Закону України «Про виконавче провадження»; із заявою про відкладення виконавчих дій боржниця не зверталася, а також з того, що оскарження судових рішень в касаційному порядку не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.03.2016 року, головним державним виконавцем ДВС Білозерського РУЮ ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 46 712,03грн.

Боржнику надана можливість самостійно виконати вказане рішення у семиденний строк.

Як заявник, так і представник ДВС не заперечують того, що постанову від 29.03.2016 року ОСОБА_5 отримала лише 17 травня 2016 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_5 намагалася у встановлений у постанові строк добровільно виконати судове рішення.

На думку колегії примусове його виконання державним виконавцем у наданий для добровільного виконання боржником термін не було перешкодою для сплати ОСОБА_5 добровільно боргу, визначеного рішенням суду.

Колегія суддів виходить з того, що зміст постанови від 29.03.2016 року не відповідає вимогам абз. 2 ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Сама ж постанова не містить вказівки на початок перебігу строку на добровільне виконання.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.25 вищезазначеного закону державний виконавець зобовязаний (а не має право) прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У заяві, поданій представником ПАТ КБ «Приватбанк» від 29.03.2016 року, йдеться не лише про направлення до ДВС на примусове виконання виконавчого листа, але й про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_5

Така вимога стягувача відповідає вимогам ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», де в абз. 2 вказано, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Колегія суддів звертає увагу те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем за відкритим виконавчим провадженням вчинялись будь-які примусові виконавчі дії, про них не йдеться і в скарзі, поданій ОСОБА_5 до суду.

За встановленого колегія суддів вважає, що державний виконавець діяв в рамках Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для визнання його дій незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження немає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду щодо законності дій державного виконавця не спростовують, відтак постановлена судом першої інстанції ухвала відповідає вимогам матеріального і процесуального права, яку слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Білозерського районного суду від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук