Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Понінковської селищної ради Полонського району Хмельницької області, відділу Держземагентства в Полонському районі Хмельницької області, державної реєстраційної служби Полонського районного управління юстиції Хмельницької області, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішень, свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням сесії Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 17 листопада 1993 року № 2 її батькові ОСОБА_7 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1 Хмельницької області та 0,109 га для ведення підсобного господарства. ОСОБА_7 помер у 2003 році, а державні акти на земельні ділянки не виготовив. Позивач є спадкоємцем померлого. Рішенням сесії від 18 серпня 2005 року № 6 на підставі її заяви земельні ділянки, що були у власності батька, передані у власність позивача та надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою. Державні акти на земельні ділянки не отримала, тому що виник спір із сусіднім землекористувачем ОСОБА_4

Натомість Понінківська селищна рада Полонського району Хмельницької області надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку під водоймою, що належала батькові позивача, ОСОБА_4, яка отримала свідоцтво на право власності на земельну ділянку, що належить позивачу по спадщині після смерті батька.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 просила визнати незаконними та скасувати наступні рішення Понінської селищної ради: від 27 травня 2013 року № 4-1 в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,18 га по АДРЕСА_2 від 20 лютого 2014 року № 11-2, № 11-3 у частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та про передачу в приватну власність земельної ділянки розміром 0,18 га по АДРЕСА_3 для ОСОБА_4; від 09 вересня 2014 року № 5-6 про відмову в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,09 га по АДРЕСА_4. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,18 га та рішення державного реєстратора від 05 березня 2014 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,18 га за ОСОБА_4 по АДРЕСА_5. Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,09 га по АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконними та скасовано рішення сесії Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 27 травня 2013 року № 4-1 в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,18 га по АДРЕСА_5 та рішення від 20 лютого 2014 року № 11-2 та № 11-3 в частині про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та про передачу в приватну власність цієї земельної ділянки; рішення від 09 вересня 2014 року № 5-6 про відмову ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,09 га по АДРЕСА_4 Визнано недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,18 га по АДРЕСА_5 та рішення державного реєстратора від 05 березня 2014 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 Визнано право власності ОСОБА_3 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року на земельну ділянку, виділену рішенням сесії Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 17 листопада 1993 року № 2 для ведення підсобного господарства ОСОБА_7 У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 08 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач не довела заявлених вимог, зокрема, наявність у неї права на спірну земельну ділянку - водоймище, розміром 0,0841 га, а її права на земельні ділянки отримані після смерті батька ніким не порушуються.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що домоволодіння ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_5 знаходяться на різних вулицях, проте межують кінцевими точками земельних ділянок.

Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 17 листопада 1993 року № 2 батькові позивача ОСОБА_8 було передано у приватну власність земельні ділянки по АДРЕСА_4 для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,15 га та 0,1090 га.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Державні акти на вказані земельні ділянки за життя ним не виготовлялись.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 вересня 2004 року ОСОБА_3 отримала у спадок житловий будинок по АДРЕСА_4 (том 3 а. с. 12).

Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 18 серпня 2005 року № 6 позивачу у зв'язку з оформленням спадщини згідно заяви за цією ж адресою надано у власність земельні ділянки площею 0,15 га для обслуговування жилого будинку і площею 0,09 га для ведення особистого селянського господарства (том 3 а. с. 17).

Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 16 травня 2011 року № 15 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,0772 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_4 (том 3 а. с. 24).

На замовлення ОСОБА_3 був виготовлений кадастровий план земельних ділянок, на які вона заявляє свої права. Відповідно до цих планів земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку становить 0,15 га, що відповідає рішенню ради про її надання, а для ведення особистого селянського господарства 0,1431 га, в той час як дозвіл надано лише на ділянку розміром 0,0772 га (згідно її заяви). Спірною є ділянка водойми розміром 0,0841 га (розмір її змінюється залежно від кліматичних умов (пересихає чи наповнюється).

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2011 року визнано незаконним та скасовано: рішення Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 06 січня 2006 року в частині передачі ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_5 державний акт про право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку (том 3 а. с. 18-21).

Відповідно до пояснень Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області рішення ради від 18 серпня 2005 року № 6 не скасовано та не змінено (том 3 а. с. 22).

Згідно листів Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області рішеннями ради від 23 травня 2011 року та від 06 червня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено в наданні земельної ділянки площею 0,084 га, що під водою (том 3 а. с. 25, 26).

Листом Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області ОСОБА_3 повідомлено про встановлення зовнішніх межових знаків земельних ділянок і згідно рішення селищної ради від 16 травня 2012 року № 15 остання вправі замовити виготовлення технічної документації на земельні ділянку по АДРЕСА_5 (том 3 а. с. 28).

Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 27 травня 2013 року № 4-1 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,18 га, по АДРЕСА_5, для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 20 лютого 2014 року № 11-2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_4, передано у власність останньої земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, по АДРЕСА_5 (том 3 а. с. 32-33).

Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 20 лютого 2014 року № 11-3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4, передано у власність останньої земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,18 га, по АДРЕСА_5.

На виконання рішення Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області 16 травня 2011 року № 15 ТОВ «Кайлас - К» виготовило позивачу проект землеустрою, у тому числі і на земельну ділянку під ставком (болото), площею 0,0659 га.

Таким чином, позивач зазначає про наявність між сторонами спору щодо однієї і тієї ж земельної ділянки під ставком (болотом) (том 3 а. с. 36).

Положеннями статей 116, 118 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема, планів земельних ділянок (том 3 а. с. 35, 46, 87) та акта комісії Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області (том 3 а. с. 88) вбачається, що угіддя, які знаходяться під водою, площею 0,084 га, є предметом спору, а в розміри земельних ділянок сторін, які на законних підставах виділені останнім, входить спірна земельна ділянка, яка є під водою.

Крім того, у порушення статей 10, 60, 133, 143 ЦПК України суд не роз'яснив сторонам необхідності заявлення клопотання про призначення експертизи для встановлення дійсних обставин справи, зокрема, чи входить спірна земельна ділянка, яка знаходиться під водою, у земельні ділянки, які виділені сторонам.

Таким чином, висновок апеляційного суду, що земельна ділянка, площею 0,084 га, яка надана ОСОБА_4, не знаходиться під водою та не є предметом даного спору, не ґрунтується на матеріалах справи та є передчасним.

Разом з тим, в уточненій позовній заяві ОСОБА_3 вказувала, що, враховуючи вимоги пунктів 3, 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок», чинного на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8, та п. 7 Перехідних положень ЗК України, останній набув на праві власності земельні ділянки, площею 0,15 га та 0,9 га, по АДРЕСА_4, а вона як спадкоємець померлого за заповітом згідно ст. 1218 ЦК України має право на це майно.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). У рішенні має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте апеляційний суд на вказані обставини справи, доводи позивача уваги не звернув, не зазначив, якими належними та допустимими доказами спростовані такі доводи та заперечення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування, а, отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, суд апеляційної інстанції у порушення вимог статей 213, 214, 303, 304 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не дослідив усіх доказів, які містяться у матеріалах справи, не з'ясував чи є приватизована відповідачем земельна ділянка спірною, не роз'яснив сторонам права заявити клопотання про призначення експертизи, не вирішив спір по суті.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалене апеляційним судом рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 08 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська