Ухвала

іменем україни

14 липня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Штелик С.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності, виділення часток у спільній сумісній власності, поділ майна; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року, здана до поштового відділення 22 квітня 2016 року, про що свідчить штемпель на конверті (відповідна відмітка в розписці на конверті).

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Заявником порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на поважність причин його пропущення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що під час шлюбу з відповідачем збудувала дачний будинок АДРЕСА_1 у СТ «Зелений бір» с. Пороскотень Бородянського району Київської області та придбала земельну ділянку за цією ж адресою, легковий автомобіль «Hyundai Tucson», легковий автомобіль «ЗАЗ Daewoo», 2004 року випуску та вантажний автомобіль ГАЗ 33022300, 2002 року випуску. Шлюб між сторонами розірваний, проте відповідач заперечує проти поділу спільного майна. Позивач просила визнати об'єктами спільної сумісної власності вказане майно та поділити його, а саме: виділити їй легковий автомобіль «Hyundai Tucson»; легковий автомобіль «ЗАЗ Daewoo»; визнати за нею право власності на Ѕ частини матеріалів та обладнання, конструкцій, які були використані в процесі будівництва садового будинку по АДРЕСА_1 в СТ «Зелений бір» та на Ѕ частини земельної ділянки за вказаною адресою на якій зведений садовий будинок. Виділити відповідачу автомобіль ГАЗ 33022300 та визнати за ним право власності на Ѕ частини матеріалів та обладнання, конструкцій, які були використані в процесі будівництва садового та на Ѕ частини земельної ділянки за вказаною адресою, на якій зведений садовий будинок.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати автомобіль «ЗАЗ Daewoo Sens» спільною сумісною власністю подружжя; в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 спірний автомобіль «ЗАЗ Daewoo», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23 жовтня 2004 року; стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію за Ѕ частки вартості автомобіля «ЗАЗ Daewoo» у розмірі 21 500 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 01 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року, позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частини транспортного засобу «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та право власності на Ѕ частини легкового автомобіля «ЗАЗ Daewoo», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини транспортного засобу «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, та право власності на Ѕ частини легкового автомобіля «ЗАЗ Daewoo», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

В іншій частині позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права,просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Так, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, оцінивши надані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям, оскільки жодна зі сторін не погодилась на припинення свого права на частку у спільному майні подружжя та не внесла відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду з метою такої компенсації, а тому правильно визнали ідеальні частки подружжя у цьому майні без реального поділу та залишили автомобілі «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, та «ЗАЗ Daewoo», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 у спільній частковій власності сторін.

Також, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що на дачний будинок, який є предметом спору, відсутнє свідоцтво про право власності, отже власність не зареєстрована у визначеному законом порядку й така будівля не може бути об'єктом поділу, тому об'єктом спільної власності подружжя є будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, які були використані в процесі його будівництва та підлягають поділу, проте суду не надано належних та допустимих доказів про вартість будівельних матеріалів суду, а провести будівельно-технічну експертизу для визначення переліку кількості та ринкової вартості будівельних матеріалів, витрачених на будівництво спірного дачного будинку, відповідач відмовився.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2 в частині вимог про визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки по АДРЕСА_1, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із положень п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, відповідно до якого майно набуте одним з подружжя за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є його особистою приватною власністю.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності, виділення часток у спільній сумісній власності, поділ майна; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.П. Штелик