Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Пиляй І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду від 22 червня 2015 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19448,94 грн. витрат на лікування, 10233,55 грн. - витрат на санаторно-курортне лікування, втрачений заробіток за період з 01.12.2009 року по 28.02.2013 року у розмірі 105685,25 грн., компенсацію (відшкодування) за завдану моральну шкоду в розмірі 40000 грн., судові витрати в розмірі 1000 грн.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково та змінено вищевказане рішення суду першої інстанції шляхом зменшення розміру відшкодування витрат на лікування з 19448 грн. 94 коп. до 15969 грн. 94 коп..

В решті рішення Рівненського районного суду від 22 червня 2015 року було залишено без змін.

_________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1129/2016 Головуючий у 1 інстанції : Красовський О.О.

Доповідач : Григоренко М.П.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року по даній цивільній справі у частині вирішення питання про розподіл судових витрат було скасовано та справу в цій частині було передано на новий розгляд апеляційного суду.

Оскаржуючи рішення Рівненського районного суду від 22 червня 2015 року ОСОБА_1 в свої апеляційній скарзі покликався на його незаконність і при цьому зазначав, що він є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №0217574 від 22.08.2012 року, яка встановлена довічно.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 щодо скасування рішення Рівненського районного суду від 22 червня 2015 року в частині вирішення питання щодо відшкодування позивачу судових витрат є обґрунтованою.

Стягуючи з відповідача на користь позивача судові витрати, суд першої інстанції не врахував, що згідно з наданої до суду копії пенсійного посвідчення ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи довічно з 20 вересня 2012 року (а. с. 165).

У пункті 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 7 того ж Закону визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

З огляду на те, що позивач взагалі не повинен був сплачувати судовий збір за подання позову, тому, на переконання колегії суддів, зайво сплачений ОСОБА_2 судовий збір, в розмірі 1000 грн., має бути повернутий у поряду, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір», шляхом подання відповідної заяви до суду першої інстанції, який розглядав дану цивільну справу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду від 22 червня 2015 року в частині стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 1000 грн., в рахунок відшкодування судових витрат повязаних із сплатою судового збору - скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили. ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

ОСОБА_3