РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гончарова В.М., при секретарі судового засідання Галигіній В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участі заінтересованої особи Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду з заявою, якою просить встановити факт перебування її на утриманні покійного чоловіка - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Заяву обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_2.

Той факт, що померлий ОСОБА_2 приходився їй чоловіком, підтверджується свідоцтвом про шлюб від 31.08.1990 року серії НОМЕР_1.

Шлюб був укладений 01.08.1987 року та з тієї дати подружжя проживало весь час разом в АДРЕСА_1.

За життя з 1962 року ОСОБА_2 був військовослужбовцем (старшим прапорщиком) та в 1990 році пішов на пенсію, де до дня своєї смерті отримував військову пенсію.

В червні поточного року заявниця дізналася від відділу пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області, що має право на перерахунок пенсії по випадку втрати годувальника за померлого чоловіка, який був військовослужбовцем.

Для перерахунку пенсії їй необхідно було надати довідку уповноважених органів з місця проживання про перебування її на утримання померлого чоловіка. На теперішній час вона не має реальної можливості отримати вказану довідку у зв'язку з тим, що проживала з чоловіком на території Хмельницької області м. Славута до 1993 року, а після його смерті тяжко захворіла та переїхала на постійне місце проживання до м. Токмак, Запорізької області, де проживає її рідна сестра.

Вони мешкали в місті де проживали сім'ї військовослужбовців та на теперішній час будь-які дані про реєстрацію та фактичне місце проживання не збереглися.

Отже, основним документом, для переходу на пенсію по втраті годувальника є документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Таким чином, заявниця вимушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника.

Після досягнення пенсійного віку заявниці призначена мінімальна пенсія в розмірі 999,00 гривень на місяць, нарахування та виплата якої проводить УПФУ в м. Токмаку та Токмацькому районі Запорізької області. Оскільки її чоловік був військовослужбовцем, його пенсія значно перевищувала її пенсію, що підтверджується довідкою УПФУ від 25.07.2016 року №12/06.

За час проживання разом, заявниця не працювала, так як часто хворіла та всі кошти (заробітну плату, пенсію) ОСОБА_2 повністю віддавав їй, які вона витрачала на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування та ліків, так-як часто хворіла в тому числі і хронічними захворюванням, що підтверджується, випискою із амбулаторної карти, у зв'язку з чим, кошти, які надавав їй покійний чоловік, були для неї постійним і основним джерелом для існування.

Враховуючи вищевикладене, встановлення факту перебування на утриманні чоловіка їй необхідно для отримання права на перерахунок пенсії по випадку втрати годувальника за померлого чоловіка військовослужбовця.

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву підтримала.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є сестрою заявниці. Їй відомо, що сестра за життя її чоловіка тривалий час хворіла та перебувала на його утриманні.

Свідок ОСОБА_4, який є братом заявниці, дав суду аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Заявниця є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 31.08.1990 року.

За життя ОСОБА_2 був військовослужбовцем, 20.09.1990 року пішов на пенсію, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 від 27.11.1964 року, посвідченням серії НОМЕР_5 від 20.09.1990 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 10.08.1993 року.

Заявниця, відповідно до записам в наданих листах №№2,3,10,11,18,19 трудової книжки, заявниця останній раз звільнена з роботи 24.12.1986 року.

Встановлення факту перебування на утриманні чоловіка необхідне заявниці для отримання права на призначення пенсії по втраті годувальника.

Суд не визнає належними доказами довідку Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області від 27.07.2016 №1012, довідки КУ Токмацька ЦРЛ, виписки із медичної карти стаціонарного та амбулаторного хворого консультативний висновок спеціаліста, які не містять інформації щодо предмета доказування - факту перебування особи на утриманні померлого станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви з наступних підстав.

Метою встановлення факту перебування на утриманні чоловіка необхідне заявниці для отримання права на призначення пенсії по втраті годувальника.

Відповідно до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника сім'ям військовослужбовців призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім'ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім'ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Ст.31 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що утриманцями вважаються члени сім'ї померлого, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Заявниця надала суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин перебування на повному утриманні ОСОБА_2 або одержання від нього допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, а саме пояснення свідків.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів наявні в справі докази, доказів, що ставлять під сумнів заяву суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.213-215, 259 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, за участі заінтересованої особи Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення,- задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні покійного чоловіка - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: