РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Медвідь М.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - Сірук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Хмельницька міська рада, Комунальне підприємство по організації роботи міського пасажирського транспорту) про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання майна - будівельних матеріалів об'єктом спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в :

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просив встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з 18.11.1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати право спільної сумісної власності подружжя на будівельні матеріали, з яких побудоване приміщення магазину та облаштовано зупинку громадського транспорту по АДРЕСА_1 на загальну суму 58000 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і пояснив, що ОСОБА_5 з 1999 року спільно проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали розподіл обов'язків в родині та спільний бюджет, за спільні кошти сплачували комунальні послуги. При цьому не перебували в будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі, працювали разом на речовому ринку, вели разом підприємницьку діяльність. ІНФОРМАЦІЯ_1 році у них народилася донька ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер і після нього відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги є мати померлого - ОСОБА_2 та син від першого шлюбу - ОСОБА_6 В 2011 році ОСОБА_7 отримав дозвіл Хмельницької міської ради на спорудження магазину (тимчасова споруда) та облаштування автобусної зупинки для громадського транспорту, що знаходиться у АДРЕСА_1. На придбання будівельних матеріалів та оплати робіт з будівництва магазину і облаштування автобусної зупинки позивач і ОСОБА_9 вклали близько 58000 грн. із бюджету сім'ї. Позивач бажає закінчити спорудження магазину, для чого потрібно переоформити дозвільні документи, які раніше були видані на ОСОБА_7 Будь-яких угод між ними щодо набуття і використання спільного майна не існувало. Вважає, що з 1999 року позивач з ОСОБА_7 фактично проживали спільно однією сім'єю, придбали спільне майно у вигляді будівельних матеріалів, що були витрачені ними на будівництво магазину та автобусної зупинки, а відтак вважає, що це майно слід визнати спільною сумісною власністю подружжя.

В судовому засіданні відповідач та її представник пояснили, що не заперечують факту спільного проживання позивача з ОСОБА_7 та визнання спірного майна їх спільною сумісною власністю, однак за тією ціною, що була визначена експертним шляхом, а саме 87630,00 грн.

В судове засідання співвідповідач не з'явився, повідомлявся про час та місце його проведення в установленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи щодо позову.

Представник третьої особи Хмельницької міської ради в судовому засіданні пояснила, що в частині вирішення позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання покладається на думку суду, а щодо визнання будівельних матеріалів спільною сумісною власністю проти позову заперечує, оскільки це майно є об'єктом благоустрою міста і не може бути передано ні в чию власність, а повинно перебувати на балансі КП по організації роботи міського пасажирського транспорту. Реєстрації права власності на цей об'єкт в майбутньому бути не може, оскільки він є малою архітектурною формою; майно знаходиться у сфері володіння Хмельницької міської ради.

Представник третьої особи КП по організації роботи міського пасажирського транспорту в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за його відсутності в судовому засіданні.

Судовий експерт в судовому засіданні роз'яснив порядок визначення ним вартості об'єкта оцінки за висновком експерта № 371/016. Пояснив, що всі обміри були ним належно виконані та співставлені з існуючими нормативами, після чого проведено відповідний обрахунок; по кожній із позицій в стовпчику 2 кошторису зазначено нормативну підставу розрахунку.

Заслухавши представника позивача, відповідача та її представника, представника третьої особи Хмельницької міської ради, судового експерта, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в позові відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що 13.05.1997 року ОСОБА_7 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснював підприємницьку діяльність, отримував від неї постійні доходи, запис про припинення ним підприємницької діяльності було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 6.07.2015 року в зв'язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_7, повідомленням ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області від 4.08.2016 року за вих. № 17811/10/13-02, податковими деклараціями платника єдиного податку ФОП ОСОБА_7, звітами суб'єкта малого підприємництва фізичної особи - платника податків ОСОБА_7, свідоцтвом про смерть ОСОБА_7, копії котрих наявні у справі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30.09.2015 року встановлено той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 на час смерті проживав в АДРЕСА_1, та що він є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Матір'ю дитини є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

З паспорта позивача вбачається, що вона проживає з 2003 року в АДРЕСА_2.

25.11.2011 року УДАІ УМВС України в Хмельницькій області видано КП по організації роботи міського пасажирського транспорту технічні умови на розробку проектно-кошторисної документації на влаштування зупинки для чекання пасажирами громадського транспорту із торгівельним павільйоном по вул. Вінницьке шосе (кінцева зупинка «Лезнево» рух з центра міста) в місті Хмельницькому, копія котрих міститься у справі. Додатково зазначені обставини підтверджуються актом № 60 обстеження земельної ділянки для будівництва від 2.03.2011 року, висновком № 429 на відведення земельної ділянки під будівництво від 14.07.2011 року, копії яких наявні у справі.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 8.12.2011 року № 1349, копія котрого наявна у справі, було надано дозвіл КП по організації роботи міського пасажирського транспорту на влаштування зупинки для очікування пасажирами громадського транспорту з встановленням торговельного павільйону для продажу продовольчих товарів по вул. Вінницьке шосе (кінцева зупинка «Лезнево» рух з центра міста) загальною площею 55 кв.м, в тому числі торговельний павільйон площею 30 кв.м.

27.05.2013 року між КП по організації роботи міського пасажирського транспорту (сторона-1) та ОСОБА_7 (сторона-2) укладено договір № 41 на облаштування зупинки громадського транспорту, за яким, згідно п. 1.1 даного договору, з метою покращення обслуговування пасажирів громадського транспорту міста, шляхом облаштування зупинок очікування пасажирами громадського транспорту, з встановленням павільйонів для очікування та стаціонарних малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на зупинках міського громадського транспорту, КП по організації роботи міського пасажирського транспорту строково надає ОСОБА_7 дозвіл на встановлення павільйону та приміщення на зупинці міського громадського транспорту (кінцева зупинка «Лезневе», що розташована по вул. Вінницьке шосе) за умови укладення ОСОБА_7 договору з управлінням торгівлі про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення малої архітектурної форми.

Згідно п. 1.4 вище вказаного договору, павільйон та приміщення іменуються об'єктом; об'єкт по зовнішньому контуру має площу 55 кв.м.

Згідно п. 1.9 договору, по закінченню терміну дії договору, його розірвання чи припинення ОСОБА_7 в 10-денний термін передає об'єкт на баланс КП по організації роботи міського пасажирського транспорту за актом прийому - передачі, який підписується обома сторонами.

У відповідності до п. 6.5 договору сторони погодили, що обов'язки та умови договору є обов'язковими як для сторін, так і для їх законних представників, правонаступників, спадкоємців.

28.01.2014 року Управлінням архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради було видано ОСОБА_7 паспорт прив'язки, копія котрого наявна у справі, на павільйон площею 30,0 кв.м за адресою АДРЕСА_1 (тролейбусна зупинка «Лезневе», напрямок руху з центра міста).

03.04.2014 року між Управлінням торгівлі міської ради та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір № 128 про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення з метою провадження підприємницької діяльності тимчасової споруди - павільйону під магазин для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами площею 30,0 кв.м.

07.04.2014 року між Управлінням торгівлі міської ради та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір № 135 про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення з метою провадження підприємницької діяльності тимчасової споруди - кіоску для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами площею 6,0 кв.м.

Копії вказаних договорів наявні у справі.

Згідно висновку експерта № 371/016, виконаного у справі, станом на час розгляду справи кіоск площею 6,0 кв.м збудований на 100%, павільйон площею 30,0 кв.м (включно із зупинкою) - на 88%. Ринкова вартість використаних на їх будівництво матеріалів складає 87630 грн., в тому числі кіоску площею 6,0 кв.м - 17401,00 грн., павільйону площею 30 кв.м (без врахування зупинки) - 59472,00 грн., зупинки - 10757,00 грн.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 378-2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7, спадщину після його смерті прийняла лише ОСОБА_2, його матір; син ОСОБА_6 від прийняття спадщини відмовився, будь-які інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідачі лише не заперечували щодо позову, а не визнавали його, тоді як третя особа заперечувала щодо задоволення позову, тому на позивачеві лежить обов'язок доказування у даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Верховним Судом України в постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-1752цс15 висловлено правову позицію, згідно котрої майно ФОП, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Разом з тим, позивач не надала суду належних доказів того, що будь-які будівельні матеріали, витрачені на зведення павільйону, кіоску та зупинки громадського транспорту по АДРЕСА_1 були придбані за рахунок належних спільно її та ОСОБА_7 коштів.

Зокрема, в матеріалах справи наявна копія договору поставки № 162 від 17.09.2013 року щодо виготовлення та продажу металопластикових вікон, а також акт приймання виконаних робіт, оформлені на замовника ОСОБА_7; видаткові накладні та накладні також на ім'я ОСОБА_7, а також товарні чеки та квитанція до прибуткового касового ордера без зазначення імені покупця. Жодних документів на придбання матеріалів від імені позивача, будь-яких доказів наявності в неї власних коштів, вкладених в будівництво, позивачем суду не надано і в ході судового розгляду справи не здобуто.

Крім того, позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що в зазначений нею період часу ані вона, ані ОСОБА_7 в іншому зареєстрованому шлюбі не перебували. При цьому рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено факт проживання ОСОБА_7 на момент його смерті за адресою іншою, ніж адреса позивача.

Суд також бере до уваги ту обставину, що відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а задоволення позовної вимоги про визнання спірного майна спільною власністю позивача і ОСОБА_7 призвело б визнання за ним права власності після його смерті, що не є припустимим.

Одночасно суд враховує те, що позивач не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття в інтересах доньки спадщини після ОСОБА_10, а тому відсутні підстави для визнання права власності на будь-яке залишене ним майно і в порядку спадкування.

При цьому позов було заявлено не до всіх осіб, що мали б за ним відповідати. Так, представник Хмельницької міської ради пояснила, що міськрада вважає спірне майно своїм, і з цієї підстави заперечувала проти позову, будучи в статусі третьої особи. Однак позову до неї заявлено не було, тоді як інші особи, в тому числі спадкоємці першої черги ОСОБА_7, на вказане в позовній заяві майно не претендують.

За сукупності вище викладених обставин вимога про визнання права спільної сумісної власності не підлягає задоволенню.

Внаслідок цього сама по собі не може бути задоволена і вимога про встановлення факту проживання однією сім'єю, оскільки, як випливає з системного аналізу ст. 256 ЦПК України, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку за умови, що від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Крім того, такий факт взагалі не підлягає встановленню за період до 2004 року, тобто до набрання законної сили чинним СК України, котрим впроваджено ст. 74, на котру в обґрунтування заявлених вимог посилається позивач.

Таким чином, в позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215, 256 ЦПК України, ст. ст. 61, 71, 74 СК України, ст. ст. 25, 368 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Хмельницька міська рада, Комунальне підприємство по організації роботи міського пасажирського транспорту) про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання майна - будівельних матеріалів об'єктом спільної сумісної власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: