АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Заришняк Г.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача 179 575,45 грн. заборгованості. Посилається на те, що 21.06.2013 року TOB «ТАНАКС» та ТОВ «УніКредит Лізинг» уклали Договір фінансового лізингу № 4609L13/00-LD.

На виконання умов Договору Лізингодавець передав Предмет Лізингу у користування Лізингоодержувачу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 27.06.2013 року, який є доказом належного виконання Лізингодавцем взятих на себе зобов'язань.

У свою чергу, Лізингоодержувач зобов'язаний був сплачувати за користування Предметом Лізингу Лізингові Платежі згідно Графіку лізингових платежів.

Однак Лізингоодержувач не виконував зобов'язань з оплати Лізингових Платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості.

Виконання зобов'язань ТОВ «ТАНАКС» за Договором фінансового лізингу забезпечено порукою.

Так. 21.06.2013 року між ТОВ «УніКредит Лізинг», ТОВ «ТАНАКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки 4609L13/00/SUR.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки Поручитель, як солідарний боржник, зобов'язується безвідклично та безумовно сплатити Лізингодавцю за його першою вимогою, всі необхідні платежі за Договором загальною сумою до 226 073,21 доларів США, що на день укладання цього Договору становить 1 844 757,39 гривень, та сплатити всі інші платежі, що належать до сплати Лізингоодержувачем відповідно до умов Договору фінансового лізингу, в тій же самій сумі, валюті та той же самий час (також у випадку дострокових платежів), як це визначено в Договорі фінансового Лізингу.

Згідно п. 1.2 Договору поруки Поручитель зобов'язується сплатити платежі, зазначені в п 1.1 Договору, якщо йому надіслана Лізингодавцем письмова вимога - протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати такої вимоги.

Так, 21.11.2014 року у зв'язку із наявністю боргу по Договору фінансового лізингу Лізингодавцем було надіслано на адресу відповідача вимоги за Договором поруки, а саме:

- вимогу ТОВ «УніКредит Лізинг» вих. № 5831 від 21.11.2014 року, якою Лізингодавець повідомив останнього про те, що станом на 21.11.2014 року заборгованість ТОВ «ТАНАКС» по сплаті Лізингових платежів згідно Договору фінансового лізингу становить 179 575,45 грн. та підлягає сплаті Поручителем на користь Лізингодавця.

Зазначеною вимогою Лізингодавець просив Поручителя протягом п'яти днів з дати відповідної вимоги сплатити вказану в них суму заборгованості Лізингоодержувача.

25.11.2014 року цінним листом, з описом вкладень, вимоги Лізингодавця були надіслані Поручителю із дотриманням порядку, передбаченого умовами п. 3.3 Договорів поруки, на адресу Поручителя.

Відповідно до штампу на поштовому конверті, вимога вих. № 5831 від 21.11.2014 року була направлена 25.11.2014 року, тобто днем отримання цінного листа слід вважати 28.11.2014 року Таким чином, відповідач зобов'язаний був сплатити заборгованість в строк до 03.12.2014 року включно.

Так як поручитель не виконав свої зобов'язання позивач просив стягнути з останнього борг.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.05.2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» 179 575,45 грн. заборгованості та 1 795,76 грн. судового збору.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18.11.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд вищезазначеного заочного рішення відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2., подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі .

В скарзі вказував на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.09.2014 року по справі № 910/13316/14 (а.с. 38), на яке посилається сам позивач, за позовом ТОВ «УніКредит Лізинг» до TOB «Танакс» та TOB «Тесла Україна» про стягнення грошових коштів за договором лізингу встановлено, що договір лізингу розірвано з 12.05.2014 року, а тому порука припинилась на підставі ст.ст. 653 та 559 ЦК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу, лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 21.06.2013 року ТОВ «ТАНАКС» та ТОВ «УніКредит Лізинг» уклали Договір фінансового лізингу № 4609L13/00-LD.

На виконання умов Договору Лізингодавець передав Предмет Лізингу у користування Лізингоодержувачу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 27.06.2013 року, який є доказом належного виконання Лізингодавцем взятих на себе зобов'язань.

У свою чергу, Лізингоодержувач зобов'язаний був сплачувати за користування Предметом Лізингу Лізингові Платежі згідно Графіку лізингових платежів (а. с. 17-33).

Однак Лізингоодержувач не виконував зобов'язань з оплати Лізингових Платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості Лізингоодержувача на користь Лізингодавця в розмірі 176 054 грн. 35 коп., в тому числі:

-112 445,46 грн. основного боргу;

-5 598,45 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати лізингових платежів;

-613,76 грн. в якості 3% річних;

-3 000.00 грн. збитків;

-56 396,68 грн. неустойки за прострочення повернення предмету лізингу,

що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 29.09.2014 року по справі № 910/13316/14, яке набрало законної сили та на підставі якого видано Наказ про примусове виконання рішення від 14.10.2014 року № 910/13316/14 (а. с. 37).

Виконання зобов'язань ТОВ «ТАНАКС» за Договором фінансового лізингу забезпечено порукою.

Так, 21.06.2013 року між ТОВ «УніКредит Лізинг», ТОВ «ТАНАКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки 4609L13/00/SUR.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки Поручитель, як солідарний боржник, зобов'язується безвідклично та безумовно сплатити Лізингодавцю за його першою вимогою, всі необхідні платежі за Договором загальною сумою до 226 073,21 доларів США, що на день укладання цього Договору становить 1 844 757,39 гривень, та сплатити всі інші платежі, що належать до сплати Лізингоодержувачем відповідно до умов Договору фінансового лізингу, в тій же самій сумі, валюті та той же самий час (також у випадку дострокових платежів), як це визначено в Договорі фінансового Лізингу.

Згідно п. 1.2 Договору поруки Поручитель зобов'язується сплатити платежі, зазначені в 1.1 Договору, якщо йому надіслана Лізингодавцем письмова вимога - протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати такої вимоги (а.с. 13-15).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може, так як суд не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, не вірно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В силу ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Перевіряючи обставини справи, апеляційним судом встановлено, що 21.06.2013 року ТОВ «ТАНАКС» та ТОВ «УніКредит Лізинг» уклали Договір фінансового лізингу № 4609L13/00-LD. (а.с. 17-27).

В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором лізингу, 21.06.2013 року між ТОВ «УніКредит Лізинг», ТОВ «ТАНАКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки 4609L13/00/SUR (а.с.13-15).

Згідно умов вказаних договору поручитель зобов'язався відповідати перед позивачем за зобов'язанням по договору лізингу.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.09.2014 року по справі № 910/13316/14, яке набрало законної сили за позовом ТОВ «УніКредит Лізинг» до TOB «Тесла Україна», ТОВ «ТАНАКС» про солідарне стягнення грошових коштів за Договором лізингу встановлено, що внаслідок порушення відповідачем (TOB «Тесла Україна») умов договору, щодо сплати лізингових платежів, позивач (ТОВ «УніКредит Лізинг») розірвав договір в односторонньому порядку з 12.05.2014 (а.с.38-56)

Сам позивач, також не заперечує того факт, що Договір лізингу відповідно до положень п. 4.2. ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» є розірваним з 12.05.2014, зокрема, на це наголошується в позовній заяві (а.с.8)

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача також визнала, що договір лізингу є розірваним з 12 травня 2014 року.

В силу ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Таким чином, основне зобов'язання за Договором фінансового лізингу №4609L13/00-LD. від 21.06.2016 - є припиненим з 12.05.2014, а тому на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука, якою було забезпечено виконання такого зобов'язання також є припиненою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вищенаведені обставини не встановив, та не застосував норми матеріального права, які підлягали до застосування.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції про можливість стягнення заборгованості з поручителя знайшли своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч.1 ст. 559 ЦКК України Використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання.

Аналогічна позиція висловлена також в Постанові ВСУ по справі №6-129цс12 від 07.11.2012, оскільки в ній дається роз'яснення порядку застосування ст. 559 ЦК України, щодо припинення зобов'язання поруки, про те остання у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України не була застосована судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу апеляційної скарги судовий збір підлягав сплаті в розмірі 1 975 грн. 34 коп., які були сплачені при подачі апеляційної скарги, а тому вказаний судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 1975 (одна тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 34 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: