233 № 233/3306/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
29 грудня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,
представника позивача -
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, -
11 липня 2016 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Дата ОСОБА_1» до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач вказав, що 30 вересня 2014 року між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08 грудня 2014 року відповідно Додаткової угоди № 2 до Договору доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються.
Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 31).
Відповідач ОСОБА_2 на виклик в судове засідання не з*явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином в порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
З*ясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони узгодили порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів, які здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є Додаток № 1 до договору (а.с. 4 зворот).
Як вбачається з повідомлення від 21 червня 2016 року з копією поштового відправлення (а.с. 11-12) позивачем вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про розмір заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення.
В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з п. 2 кредитного договору № 500442397 від 20 грудня 2013 року банк надає кредит, а позичальник приймає кредит на умовах визначених у договорі.
Відповідно до п.2.6 кредитного договору №500442397 від 20 грудня 2013 року платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є Додаток № 1 до договору.
Згідно п.2.8 кредитного договору №500442397 від 20 грудня 2013 року позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору сплачується комісійна винагорода, яка сплачується починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, по дату остаточного повернення позичальником кредиту, що вказана в п.2.3 Розділу №1 цього договору, при цьому за останній місяць користування кредитом комісійна винагорода сплачується в повному обсязі, не зважаючи на фактичну кількість днів користування кредитом. В будь-якому випадку сплата позичальником комісійної винагороди за управління кредитними грошовими коштами за останній місяць користування позичальником кредитом здійснюється не пізніше дати остаточного повернення кредиту за цим договором.
Відповідно до п. 4 кредитного договору №500442397 від 20 грудня 2013 року позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата яких передбачена договором, сплатити банку штраф у розмірі 50 грн.00 коп. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів(включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому, у випадку якщо прострочення платежу триває пять і більше календарних днів, додатково до штрафу у визначеному розмірі 50 грн., позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим договором, визначені сторонами у Розділі № 2 цього договору.
30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого ТОВ «Дата ОСОБА_1» (фактор) передав грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» (клієнту) як плату, а клієнт відступив факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 13-15).
Відповідно до Додатку № 2 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року (а.с.16 зворот) до переліку договорів, що відступаються включено кредитний договір №500442397 від 20 грудня 2013 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2
Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата ОСОБА_1» набуло статусу нового кредитора за договором №500442397 від 20 грудня 2013 року, позичальником згідно якого є відповідач ОСОБА_2
Таким чином, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобов*язань за кредитним договором відповідачем ОСОБА_2
При цьому, суд вважає неправомірним нарахування позивачем у справі за даним кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).
Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2значилася зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9, 39). Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Костянтинівку Донецької області.
В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: