Справа № 752/7001/16-ц
Провадження №: 2/752/3654/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ладиченко С.В.

за участю секретаря - Рожок В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

у травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати їх щомісяця, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, в розмірі ? частки від заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 24.11.2011 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

За час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає з позивачем.

Після розірвання шлюбу та до лютого 2016 року відповідач за усною домовленістю сплачував кошти на утримання дочки, перераховуючи їх на банківську картку, відкриту на ім'я позивача. Однак у позивача та відповідача постійно виникали конфліктні ситуації щодо часу сплати та суми оплати коштів на утримання дочки.

У березні 2016 року дочка повідомила, що хоче пожити певний час з батьком та за попередньою домовленістю проживала протягом приблизно двох тижнів за місцем проживання відповідача. Після чого дочка повернулася та припинила будь-яке спілкування з батьком. У кінці березня 2016 року відповідач взагалі повідомив, що сплачувати кошти на утримання дочки не буде та висловив вимогу, щоб позивач сплачував кошти на користь відповідача за час перебування дочки за його місцем проживання у березні 2016 року.

Інших грошових коштів на утримання дитини, зокрема, сплату за навчання у школі, на придбання одягу чи книжок, сплату за розвиваючі гуртки, на лікування та оздоровлення дочки відповідач не надавав, участі в додаткових витратах на дочку також не брав. Відповідач знає про психічні розлади здоров'я дитини і категорично відмовляється надавати частину коштів на лікувальні процедури та засоби лікування, які є значно дорогими.

Також, позивач зазначає, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, в інший шлюб після розлучення з позивачем не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі. В заяві уточнила, що просить стягнути аліменти починаючи з 01.07.2016 року.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, також зазначив, що визнає позовну заяву та не заперечує проти стягнення аліментів з 01.07.2016 року.

Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.11.2011 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 9).

За час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8)

Судом встановлено, що дитина зареєстрована та проживає з позивачем.

Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини.

Як встановлено в ході розгляду справи, дитина сторін перебуває на повному утриманні позивача, в той час як відповідач матеріальну допомогу на її утримання та на її виховання не надає з березня 2016 року.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідністю із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, в інший шлюб після розлучення з позивачем не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує, а доказів протилежного, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, в розпорядження суду не надано, що відповідач є працездатним, враховує його стан здоров'я, відсутність на його утриманні інших осіб, та вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2016 року та до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі.

Питання судових витрат по оплаті судового збору необхідно вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 105, 110-112, 114, 180-184 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 213, 215, 218, 224-226, 367 ЦПК суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Київ, зареєстрований: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати їх щомісяця, починаючи з 01.07.2016року і до досягнення дитиною повноліття, в розмірі ? частки від заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Київ, зареєстрований: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко