РІШЕННЯ

Іменем України

22.04.2016 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в :

24.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, в якому просить стягнути з Відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 20060,03 грн., пеню в розмірі 13403,40 грн., інфляційні втрати у розмірі 11988,23 грн. та три відсотки річних у розмірі 920,01 грн., витрати за проведення експертизи у розмірі 450 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн. та сплачений судовий збір.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 12 вересня 2013р. близько 16 год. 30 хв. на вул. Науковій, 55 у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Богдан А09202 д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, та Mazda Xedos 6 д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.

Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася за участі лише забезпечених транспортних засобів, травмованих (загиблих) людей не було, ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у водіїв були відсутні, то останні досягнувши згоди щодо обставин скоєння ДТП на підставі ст.33.2 Закону спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого, винуватцем настання даного ДТП є ОСОБА_4.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», страховий поліс АС/1886726, строк дії з 01.05.2013р. до 30.10.2013р. і обов'язок щодо відшкодування завданої потерпілому шкоди згідно із ст.22 Закону покладається на відповідача як страховика, то останньому ним на підставі довіреності від 21.08.2012р. виданої йому ОСОБА_5 від імені власника автомобіля Mazda Xedos 6 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_6, було подано відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування, у тому числі, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.09.2013р. та заяву про отримання страхового відшкодування, яку відповідач отримав 12.05.2014р.

Зважаючи на вимоги ст. 36.2. ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», страховик зобов'язаний був здійснити виплату страхового відшкодування до 10.08.2014 року включно, проте прострочив покладене на нього Законом зобов'язання та порушив його право на отримання суми страхового відшкодування, що відповідно до здійсненого ТзОВ Фірма «Експертиза» в особі судового експерта ОСОБА_3 Висновку №267 експертного авто товарознавчого дослідження від 10.03.2014р. становить 20060,03 грн. без врахування ПДВ. Вартість проведення даної експертизи склала 450 грн.

Внаслідок прострочення відповідачем грошового зобов'язання, просить стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» пеню, інфляційні втрати та 3% річних за період з 11.08.2014р.- до 19.02.2015р. Крім того, він поніс витрати на надану йому ТзОВ «Автопоміч» правову допомогу у розмірі 3500грн.

З метою захисту свого права на отримання виплати страхового відшкодування, змушений був звернутись до суду. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7, згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві та просила такі задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у судове засідання не з'явився повторно, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для слухання справи без його участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 12 вересня 2013р. близько 16 год. 30 хв. на вул. Науковій, 55 у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Богдан А09202, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, та Mazda Xedos 6, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача.

Відповідно до спільно складеного учасниками ДТП на підставі ч. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.09.2013р., вину у настанні даного ДТП визнав водій ОСОБА_4.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1886726, строк дії з 01.05.2013р. до 30.10.2013р. була застрахованою відповідачем.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.11.2007р., власником автомобіля Mazda Xedos 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_6, який довіреністю від 13.08.2015року зареєстрованою в реєстрі за №1905, уповноважив ОСОБА_1 вчиняти від його імені правочини щодо належного йому автомобіля Mazda Xedos 6, реєстраційний номер НОМЕР_2, у тому числі одержувати страхові відшкодування та відшкодування шкоди по всіх подіях, що відбувалися з цим автомобілем, як до видачі цієї довіреності (не обмежуючись в часі), так і після видачі цієї довіреності (обмежуючись строком її дії).

Відповідно до Висновку №267 експертного автотоварознавчого дослідження від 10.03.2014р. здійсненого ТзОВ Фірма «Експертиза» в особі судового експерта ОСОБА_3, вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля Mazda Xedos 6, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження у ДТП 12.09.2013 року, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 04.10.2013 року та 03.03.2014 року, в цінах станом на час проведення дослідження, становить 20060,03 грн. без врахування ПДВ на складові.

Позивач виконав вимоги ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і 25.09.2013р. подав страховику повідомлення про ДТП, а в квітні 2014 року надіслав відповідачу заяву про отримання страхового відшкодування, яку ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» отримала 12.05.2014р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач доказів виплати позивачу страхового відшкодування у встановлений Законом строк не надав.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст.16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст.ст.979, 988 ЦК України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

У відповідності до п.9.1. ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та додає до неї певний, визначений цим Законом, пакет документів.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано.

Пунктом 36. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до даних роз'яснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Суд приймає подані представником позивача розрахунки розміру пені, інфляційних втрата трьох відсотків річних за період з 11.08.2014р. - до 19.02.2015р., як такі, що проведені у відповідності до вимог закону та є правильними.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Узагальнюючи наведене, суд робить висновки про те, що страховий випадок мав місце, а позивачем доведено підставність позовних вимог, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача - страхового відшкодування в розмірі 20060,03 грн., пені в розмірі 13403,40 грн., інфляційних втрат у розмірі 11988,23 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 920,01 грн. необхідно задовольнити.

Крім того, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля у розмірі 450 грн., що підтверджується квитанцією від 07.10.2013р.

Відповідно до ст.22 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються із витрат на правову допомогу розмірі 3500 грн. та судового збору у сумі 551,21 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у сумі 4051,21грн.

Керуючись ст.ст.3,10,11,15,57-61,88,169,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.549,550, 625,992,1166 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 20060,03 грн., пеню в розмірі 13403,40 грн., інфляційні втрати у розмірі 11988,23 грн. та три відсотки річних у розмірі 920,01 грн., витрати за проведення експертизи у розмірі 450 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 551,21 грн., а всього разом 50872,88 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.