печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєва М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недостовірною інформацію стосовно побиття відповідача позивачем та зобов'язати відповідача -ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію шляхом інформування Печерський районний суд міста Києва (адреса: м.Київ, вул..Хрещатик, 42-а) та Орган опіки і піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у серпні минулого року ОСОБА_2 звернулася до Печерського районного суду м.Києва з позовом про розірвання шлюбу .На вимогу відповідача у Справі № 757/30996/15-ц (відповідно до ст..112 Сімейного кодексу України) вказати дійсну причину позову про розірвання шлюбу, представник позивача від імені позивача вказала, що причиною позову про розірвання шлюбу є фізичний вплив (побиття позивачки відповідачем).Таке твердження (твердження про побиття ОСОБА_2 ОСОБА_1) є неправдивою (недостовірною) інформацією, яка ганьбить честь і гідність ОСОБА_1

01 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Органу опіки і піклування Печерської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (ОСОБА_3) та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Звернення із такою заявою було спричинене тим, що відповідачка перешкоджає позивачеві побаченню і спілкуванню з дитиною.На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, яке відбулося 21 червня 2016 року і на якій розглядалася вищевказана заява (відповідачка на засідання комісії не з'явилася), з'ясувалося, що перед засіданням відповідачка надала представникам комісії інформацію про те, що, ніби-то, мало місце побиття позивачем відповідачки .Позивач стверджує, що така інформація є неправдивою (недостовірною). Поширенням недостовірної інформації порушені його немайнові права. Відповідно до ст..277 Цивільного кодексу України у випадку поширення недостовірної інформації особа, яка поширила таку недостовірну інформацію, мусить таку інформацію спростувати у спосіб, у який вона її поширила.

В судовому засіданні позивач , представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала повністю, посилалася на те, що доводи позивача про порушення його прав відповідачами не доведені належними доказами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач просить визнати недостовірною інформацію стосовно побиття відповідача ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст. 3,28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, кожен має повагу до його гідності. Разом з тим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобіганню розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація (ст. 201 ЦК України).

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо,телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі інтернет чи з використанням іншх засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації є також вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших товарів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь, гідність фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких неіснувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

З метою захисту немайнового права у сфері порушення честі, гідності та ділової репутації особи визначальним є визнання за поданим позовом поширеної інформації недостовірною, або такою, що порушує немайнові права особи.

Позивачем не надано доказів ,що інформація про побиття відповідачки поширена безпосередньо відповідачем .

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач вказував , що про поширення відносно нього інформації йому стало відомо від представника відповідачки при розгляді позову про розірвання шлюбу та від представника комісії Органу опіки і піклування Печерської районної в м.Києві державної адміністрації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та вказаних вище вимог закону, який регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про спростування інформації свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, Оскільки позивачем не доведено, що поширена інформація саме відповідачем є недостовірною та порушує його особисті немайнові права ,тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 28, 34, 40, ст.ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», та ст.ст. 10, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Остапчук Т.В.