Справа № 699/242/16-ц
Номер провадження 2/699/206/16
19.12.2016 року м.Корсунь-Шевченківський
Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Свитки С.Л.,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
14.04.2016 року до суду надійшов даний позов, в якому позивач просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 15 442,72 грн. за кредитним договором б/н від 07.11.2011 року.
Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до вказаного кредитного договору (далі ОСОБА_3) відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком ОСОБА_3, що підтверджується підписом відповідача у заяві.
Позивач свої зобовязання за Договором виконав та надав відповідачу кредит.
Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яку він добровільно не погашає, тому і подано даний позов до суду.
Представник позивача у судове засідання не зявився, до суду поступило клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника позивача, та підтриманням позовних вимог, проти заочного рішення не заперечує.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України.
Суд, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.
У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н від 07.11.2011 року шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, про що свідчать підписи відповідача та представника позивача на заяві (а.с. 5).
Копія витягу з Умов та правил надання банківських послуг додана позивачем до позовної заяви (а.с.8-31).
У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до вказаного укладеного договору строк його дії 12 місяців з моменту підписання (п.1.1.7.12. Договору). Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.
До суду не надано документів, які б підтверджували припинення дії Договору і відповідач суду пояснив, що до позивача з цього питання не звертався.
Згідно даних наданого ОСОБА_4 заборгованості відповідача, відповідач 26.04.2013 року отримав кредит у розмірі 1 982,49 грн. в межах кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача з наданням права банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Відповідач погодився на те, що позивач нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.
Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку клієнт зобовязаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.
Відповідач своєчасно не повертав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
З огляду на зазначене, суд, з урахуванням наданих доказів, прийшов до висновку, що в порушення умов Договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконав.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за Договором.
Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.
Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення клієнтом зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за Договором, відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість 15 442,72 грн., яка складається з наступного:
- 1 651,25 грн - заборгованість за кредитом (в т.ч. поточна);
- 9 829,91 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 2 750,00 грн - заборгованість за пенею та комісією;
а також штрафи відповідно до умов Договору:
- 500,00 грн - штраф (фіксована частина);
- 711,56 грн - штраф (процентна складова).
ОСОБА_4 суми заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги, додано на а.с.4.
Як вбачається з вказаного розрахунку, станом на 31.01.2016 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 569,20 грн. Враховуючи приписи ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України, у звязку із порушенням відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, позивач предявив вимогу про стягнення з відповідача суми кредиту у повному обсязі: 1 651,25 грн. (569,20 грн. прострочена заборгованість + 1 082,05 грн. поточна заборгованість).
Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за Договором не погашає.
Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Не виконуючи належним чином зобовязання за Договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду.
Згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.
Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
Відповідач стверджує, що останній день погашення кредиту був 07.11.2012 року, а тому строк позовної давності сплив 07.11.2015 року, оскільки позов подано у 2016 році, а договору у письмовій формі із позивачем про збільшення строків позовної давності не укладав.
Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач підписав заяву (а.с.5), яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.8-31), а також Тарифами, складають між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, про що свідчать підписи відповідача та представника позивача на заяві.
При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ОСОБА_3 укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Сторонами вказані вимоги були виконані, а отже і укладено ОСОБА_3.
Дата 07.11.2012 року повязана не з останньою датою погашення кредиту, а з датою закінчення строку дії Договору у разі, якщо протягом 12 місяців з дня укладення Договору (яким є 07.11.2011 року) жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору. У протилежному випадку строк дії Договору автоматично лонгується на такий же строк. А до суду не надано документів, які б підтверджували припинення дії Договору.
Договором (п.п.1.1.7.31) передбачено, що строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів складає 50 років.
У постанові ВС України у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції, вказано про право сторін на збільшення строку позовної давності, яка викладається у письмовій формі договору і є обовязковою для сторін і суд повинен керуватися вказаними умовами договору.
Тобто, сторони самі визначили вказаний строк позовної давності для вимог за Договором, який складає 50 років і на день звернення позивача до суду з вимогами до відповідача не сплив.
Крім того, відповідач вказав, що не мав можливості сплачувати кредит, оскільки з 26.09.2012 року по 04.04.2013 року перебував на службі у ЗСУ, на підтвердження чого надав копію військового квитка (а.с.55).
Але з наданого позивачем ОСОБА_4 заборгованості відповідача (а.с.4) вбачається, що відповідач скористався кредитними коштами 26.04.2013 року, тобто вже після звільнення з військової служби, і всі інші платежі, повязані із користування відповідачем кредитними коштами та їх погашенням (проценти, комісія, пеня, штрафи) нараховувались виходячи саме із цієї суми кредиту.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України надано можливість суду зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, складовими елементами для зменшення розміру неустойки є: значне перевищення розміру збитків та інші обставини, які мають істотне значення.
Але відповідачем суду не повідомлені обставини, які мають істотне значення, тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки.
Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, які є належні і допустимі та якими позивач довів свої вимоги, суд вважає, що позивач належним чином довів, що відповідач не виконав умови Договору, а тому вказана у позові сума , яка судом перевірена і відповідає обставинам справи, підлягає до примусового стягнення у повному обсязі.
У звязку із повним задоволенням даного позову, суд, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 1378 грн.
Керуючись ст. 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд
Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто Корсунь-Шевченківським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь - Шевченківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даного рішення.

Суддя ОСОБА_5sp; Л.