Справа № 150/148/16-ц Провадження № 22-ц/772/2706/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Моївської сільської ради Чернівецького району, Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області, сільськогосподарського публічного акціонерного товариства «Моївське», Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про включення в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) та зобовязання надати погодження щодо розміру і місця розташування земельної частки (паю) для оформлення проектної документації зі складання акта на земельну частку (пай),

встановила:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що його дідусь ОСОБА_3 все своє життя пропрацював трактористом у СВАТ «Моївське» - відділення с. Степне Чернівецького району Вінницької області і 29 листопада 1985 року був звільнений з роботи в звязку з виходом на пенсію.

14 червня 2002 року були проведені загальні збори акціонерів СВАТ «Моївське», акціонером якого являвся ОСОБА_3, на яких прийнято рішення про затвердження списків громадян на розпаювання земель і про подання клопотання до Чернівецької районної державної адміністрації про виділення земельної ділянки у колективне володіння. Однак, у дані списки не внесено прізвище ОСОБА_3, як акціонера вищевказаного підприємства.

Рішенням від 25 березня 2003року Моївська сільська рада Чернівецького району Вінницької області надала згоду на приватизацію земель, що перебувають в постійному користуванні СВАТ «Моївське», загальною площею земель 615, 4 га та зобовязала СВАТ «Моївське» замовити в проектній організації виготовлення технічної документації по приватизації земель і виготовленню державних актів на право власності на землю громадянам працівникам підприємства і пенсіонерам з їх числа.

09 вересня 2005 року Чернівецька районна державна адміністрація Вінницької області своїм розпорядженням надала дозвіл на приватизацію земель СВАТ «Моївське» та затвердила списки громадян, які мають право па отримання земельної частки (паю) із земель СВАТ «Моївське» в кількості 297 чоловік згідно з додатком, у якому відсутнє прізвище ОСОБА_3 Також прізвище останнього відсутнє у протоколі розподілу земельних часток (паїв) між громадянами - членами СВАТ «Моївське» на території Моївської та Борівської сільських рад Чернівецького р-ну Вінницької області, а також у розпорядженні № 232 від 27 липня 2007 року Чернівецької районної державної адміністрації.

Позивач вважає, що дід має право на земельну частку (пай).

11 серпня 2001 року ОСОБА_3 помер, заповівши йому все своє майно. Після смерті діда на частину спадкового майна ним було оформлено свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив ухвалити рішення, яким зобовязати Моївську сільську раду Чернівецького району та Чернівецьку районну державну адміністрацію Вінницької області включити його в списки громадян, яким передаються у власність земельні ділянки для приватизації на території Моївської сільської ради Чернівецького району із земель СВАТ «Моївське» відділення ОСОБА_4, як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_3; зобовязати Моївську сільську раду Чернівецького району Вінницької області надати йому погодження щодо розміру та місця розташування земельної частки (паю) для оформлення проектної документації зі складання акта на право власності на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Моївської сільської ради.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалене у справі судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представники відповідачів надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у ОСОБА_3 не виникло права на земельну частку (пай) із земель СВАТ «Моївське», оскільки на момент проведення розпаювання землі СВАТ «Моївське» (2002 рік) останній втратив свою правоздатність у звязку зі смертю, тому його правомірно не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) при проведенні паювання земель СВАТ «Моївське». Відтак, право на земельну частку (пай) із земель СВАТ «Моївське» не увійшло до складу спадщини померлого ОСОБА_3

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом установлено, що ОСОБА_3 працював трактористом у Моївському цукровому комбінаті відділення «Степне» Чернівецького району Вінницької області і 29 листопада 1985 року був звільнений з роботи в звязку з виходом на пенсію (а.с.13).

З 07 грудня по 1995 рік цукровий комбінат реорганізовано в орендне підприємство «Моївський цукровий завод». До цього часу відділення «Трактове» та «Степне» відносились до Моївського цукрового комбінату, однак при реорганізації відділилися і ввійшли до складу Моївського радгоспу. 15 листопада 1995 року цукровий завод реорганізовано у відкрите акціонерне товариство «Моївський цукровий завод», а 23 квітня 2001 року його ліквідовано та визнано банкрутом (а.с.14).

11 серпня 2001 року ОСОБА_3 помер.

За життя ОСОБА_3 складено заповіт, за яким на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті, він заповів своєму онукові ОСОБА_2 (а.с.65).

14 червня 2002 року були проведені загальні збори акціонерів СВАТ «Моївське», на яких прийнято рішення про затвердження списків громадян на розпаювання земель і про подання клопотання до Чернівецької районної державної адміністрації про виділення земельної ділянки у колективне володіння. У даних списках прізвище ОСОБА_3 відсутнє.

Рішенням 6 сесії 24 скликання Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 25 березня 2003 року надано згоду на приватизацію земель, що перебувають в постійному користуванні СВАТ «Моївське» загальною площею 615, 4 га. Зобовязано СВАТ «Моївське» замовити в проектній організації виготовлення технічної документації по приватизації земель і виготовленню державних актів на право власності на землю громадянам працівникам підприємства і пенсіонерам з їх числа (а.с.8).

Розпорядженням Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області № 216 від 09 вересня 2005 року надано дозвіл на приватизацію земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «Моївське» та затверджено списки громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю) із земель СВАТ «Моївське в кількості 297 чоловік, згідно додатку. У цих списках відсутній ОСОБА_3 (а.с.9-10).

Розпорядженням Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області № 232 від 27 липня 2007 року затверджено протокол розподілу земельних часток (паїв) та технічну документацію по складанню документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) з виготовленням державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам акціонерам СВАТ «Моївське» на території Моївської та Борівської сільських рад; передано у власність громадянам, згідно списків, земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (в списках яких ОСОБА_3 відсутній) та виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам за списком (у цих списках також відсутнє прізвище ОСОБА_3Ф.) (а.с.12-13).

За положеннями пункту 1 Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства; паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (абзаци 2, 3).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (пункт 2 цього Указу).

У розясненнях, які містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року зазначено, що член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Тобто, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів сільськогосподарського товариства до списків доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському товариству, членом якого є особа.

Зі статуту СВАТ «Моївське» (в редакції 1998року, яка діяла на момент смерті ОСОБА_3Ф.) слідує, що повне найменування товариства визначено як «сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство по вирощуванню насіння цукрового буряка «Моївське», скорочене сільськогосподарське ВАТ «Моївське».

Згідно з п. 2.1. Статуту, основним видом діяльності товариства є виробництво сільськогосподарської продукції із спеціалізацією вирощування насіння буряка, вирощування зернових культур і цукрових буряків, тощо (а.с.83-102).

Статтею 4 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, яка діяла до 31.12.2001 року, в тому числі на момент смерті ОСОБА_3Ф.) визначено, що у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність.

Землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватись в колективну або приватну власність і надаватись у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим.

Не можуть передаватись у колективну та приватну власність, зокрема, землі сільськогосподарських науково-дослідних установ і навчальних закладів та їх дослідницьких господарств, учбових господарств навчальних закладів, державних сортовипробувальних станцій і сортодільниць, елітно-насінницьких і насінницьких господарств, племінних заводів, племінних радгоспів і коне заводів, господарств по вирощуванню хмелю, ефіроолійних, лікарських рослин, фруктів і винограду.

Викладене свідчить, що до 01 січня 2002 року приватизація земель СВАТ «Моївське» не здійснювалась через заборону передачі таких земель у колективну чи приватну власність, згідно зі ст. 4 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), так як СВАТ «Моївське» відносилось до насінницьких господарств.

Приватизація земель СВАТ «Моївське» розпочата з 2002 року на підставі ст. 25 Земельного кодексу України (в редакції 2001року). Ці висновки суду підтверджуються копіями статуту та протоколом № 2 загальних зборів акціонерів СВАТ «Моївське». Відповідно до протоколу зборами було затверджено списки громадян на розпаювання землі і ухвалено подати клопотання до Чернівецької районної державної адміністрації про виділення ділянки площею 1721 га у колективне володіння.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України (в редакції 2001року) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоровя, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Дані обставини спростовують доводи представника позивача про те, що ОСОБА_3 земельна ділянка підлягала виділенню як акціонеру СВАТ «Моївське» після його смерті чи його спадкоємцю позивачу у справі.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю СВАТ «Моївське» не видавався. Початок приватизації земель, які перебували у користуванні товариства почався у 2002 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом.

Згідно зі статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР).

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зміст юридичної процедури прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.

Відповідно до статті 9 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) здатність мати цивільні права і обовязки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами ОСОБА_6 РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що ОСОБА_3 помер 11 серпня 2001 року, а відтак суд дійшов обґрунтованого висновку, що у нього не виникло право на земельну частку (пай) із земель СВАТ «Моївське», оскільки на момент проведення розпаювання землі СВАТ «Моївське» (2002 рік) останній втратив свою правоздатність у звязку зі смертю, тому його правомірно не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) при проведенні паювання земель СВАТ «Моївське».

Отже, право на земельну частку (пай) із земель СВАТ «Моївське» не увійшло до складу спадщини померлого ОСОБА_3

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом вірно: