АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6267/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представників позивача Дідук О.В., Гончаренка Є.В.,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року позовні вимоги ПАТ «Старокиївський Банк» задоволені: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Старокиївський Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 674 486,67грн; вирішено питання розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 грудня 2008 року між ПАТ «Старокиївський Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №02/980/К/181, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 050 533,36 грн зі сплатою 20% річних з кінцевим терміном повернення до 30 листопада 2009 року. Вподальшому сторони неодноразово укладали додаткові угоди до кредитного договору; відповідно до додаткової угоди №3 від 27 травня 2011 року змінено кінцеву дату повернення кредиту до 26.10.2012.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань у нього станом на 22 жовтня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 674 486,67грн, яка складається з: 1 050 533,36грн заборгованості за кредитом; 1 027 527,65грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 335 609,93 грн пені за прострочення сплати основного зобов'язання; 157 496,11грн пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 52 527,67грн штрафу за прострочення сплати основного боргу по кредиту; 50 771,95грн штрафу за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Виходячи з доведеності та обґрунтованості позовних вимог банку, суд першої інстанції задовольнив їх у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Старокиївський Банк». Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представники позивача заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання (його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання - ст.610 ЦК України) настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст.611 ЦК України).

Заперечуючи проти позову та в обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилався на те, що кредитний договір №02/980/К/181 він не укладав і не підписував, кредитних коштів не отримував.

Проте, такі доводи відповідача належними і допустимими доказами не підтверджені, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та його особистими поясненнями в судовому засіданні апеляційного суду.

Так, матеріали справи містять надані позивачем на підтвердження факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів належні докази, а саме належним чином посвідчені копії кредитного договору №02/980/К/181 від 01.12.2008, додаткової угоди №1 до нього, заяви про надання кредиту, заяви на видачу готівки №142 від 01.12.2008, заяв відповідача про продовження строку дії кредитного договору (т1ас4-7,54,77-79,124), а також особистих документів відповідача, яких без надання їх самим відповідачем у банку не може бути, а саме паспорта відповідача та його дружини, свідоцтва про укладення шлюбу між ними, Державного акта про право власності на земельну ділянку дружини відповідача та договору її купівлі-продажу, а також інших документів про право власності на об'єкти нерухомості членів сім'ї відповідача та його дружини тощо (т1ас56-76).

Відповідно до Висновку експерта №498/тдд від 14.06.2016 Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України підписи від імені ОСОБА_5 в кредитному договорі №02/980/К/181 від 01.12.2008, додаткових угодах до нього №1 від 30.11.2009, №2 від 29.11.2009, №3 від 27.05.2011, №4 від 23.08.2011, в заявах про продовження дії кредитного договору від 29.11.2010, 27.05.2011, 26.10.2012, в заяві про надання кредиту від 01.12.2008, в анкеті позичальника фізичної особи від 28.11.2008, у заяві на видачу готівки №142 від 01.12.2008, заяві щодо доходів від 01.12.2008 виконані ОСОБА_5 (т2ас51-57). Вказаний висновок проведений в рамках кримінального провадження №0000367 від 11.09.2014, внесеного в ЄДРР за ст.364№ ч.2 КК України та наданий за клопотанням ОСОБА_5 і його представника на запит апеляційного суду під час апеляційного розгляду даної справи; дослідження проведено судовим експертом на підставі оригіналів документів, вилучених у банку в рамках кримінального провадження та наданих особисто відповідачем.

Зазначений висновок експерта як письмовий доказ узгоджується з іншими наявними у матеріалах справи доказами та поясненнями ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційного суду про те, що він на умовляння керівництва погодився на укладення кредитного договору і підписав його, але кредитних коштів за ним не отримував.

Доводи відповідача щодо завідомо неправдивого висновку судового експерта та його клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи у даній цивільній справі не заслуговують на увагу, адже не містять переконливих доводів на їх підтвердження. Під час розгляду справи судом першої інстанції питання проведення експертизи було вирішено, експертизу призначено, проте, не проведено у зв'язку з відсутністю необхідних для проведення експертизи оригіналів документів, вилучених у банку під час кримінального провадження, а також достовірних вільних зразків підпису і почерку ОСОБА_5, що за часом складання наближені до часу складання досліджуваних документів(т1ас188-189). Для проведення експертизи у даній справі відповідач просить витребувати ті ж самі документи, які були предметом дослідження судового експерта, висновок якого міститься в матеріалах справи, при цьому протягом апеляційного провадження, неодноразово заявляючи клопотання про призначення експертизи, на пропозицію суду достовірних вільних зразків свого підпису і почерку, що за часом складання були б наближені до часу складання досліджуваних документів - не надав і не зазначив, де такі документи можна витребувати.

Факт отримання кредитних коштів підтверджується заявою ОСОБА_5 на видачу готівки №142 від 01.12.2008, належна копія якої міститься в матеріалах даної справи (т1ас124), а оригінал якої вилучений у банку в рамках кримінального провадження і був предметом дослідження судового експерта.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 спростовуються встановленими судом обставинами, підтвердженими наявними у матеріалах справи та дослідженими судом доказами. Належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин і висновків суду відповідач у передбаченому ст.ст.10,60,137 ЦПК України порядку суду не надав. На інші, ніж зазначено, обставини в обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач та його представник не посилались.

За таких обставин передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна