Провадження № 2/760/4068/16
В справі № 760/8548/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2016 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

позивача- ОСОБА_2

відповідача- ОСОБА_3

представника відповідача- ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна об»єктом спільної сумісної власності, припинення права власності, визнання права власності на майно та стягнення компенсації, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про розподіл майна подружжя і просить визнати об»єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «BMW 318», державний номер НОМЕР_1, 2000 року випуску, припинити право власності відповідачки на ? частину зазначеного автомобіля, визнати за ним право власності на зазначений автомобіль та стягнути з нього на користь відповідачки 75 000 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості ? частини автомобіля.

Посилається в позові на те, що з 08 серпня 2009 року перебуває з відповідачкою в шлюбі.

За час перебування в шлюбі ними був придбаний транспортний засіб - автомобіль марки «BMW 318», державний номер НОМЕР_1, 2000 року випуску.

На даний час між ними виник спір щодо розподілу майна і згоди про його добровільний розподіл ними не досягнуто.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Зазначила, що спірний автомобіль потрібний їй для забезпечення інтересів їхньої з позивачем спільної дитини, а саме забезпечення проїзду дитини до дитячого садка.

Вважає, що припинення її права власності на ? частини спірного автомобіля порушить не тільки її право, як співвласника, а завдасть шкоди інтересам дитини.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 цього кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами ч. 1 ст. 70 кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що сторони з 08 серпня 2009 року перебувають в шлюбі.

Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування в шлюбі сторонами був придбаний транспортний засіб - автомобіль марки «BMW 318», моделі 318 І, державний номер НОМЕР_1, 2000 року випуску.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спірний автомобіль зареєстрований на ім»я відповідачки.

Відповідно до Звіту з оцінки майна від 03 серпня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Чіріков Консалт» ринкова вартість автомобіля станом на 03 серпня 2016 року становить 158 622 грн. 00 коп.

Ці обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювалися.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

В силу ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З даної норми закону випливає, що сторони володіли вказаним автомобілем на праві власності в рівних частках.

Звертаючись до суду з позовом, позивач фактично ставить питання про зміну правовідношення відносно спільного сумісного майна, тобто, у спосіб, що передбачений п.6 ч.2 ст.16 ЦК України.

В той же час, відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сторони в судовому засіданні такої домовленості не досягли, кожний з них наполягає на визнанні за ним права власності на спірний автомобіль та виплату другому з подружжя грошової компенсації.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п»ятої статті 71 СК щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав передбачених статтею 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким способом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Заявляючи вимоги про припинення права власності відповідачки на ? частину спірного автомобіля та стягнення з нього на її користь грошової компенсації, даних коштів на депозит суду позивач не вніс.

Відповідачка, заперечуючи проти вимог позивача, з таким позовом до суду також не звернулася і коштів на депозит суду не внесла.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З приведеного вище аналізу норм Сімейного кодексу України та постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що допускається стягнення грошової компенсації на користь одного із подружжя при вирішенні питання поділу спільного неподільного майна, яким може бути автомобіль, але стягнення такої компенсації можливо лише за згодою другого з подружжя та при умові внесення другим із подружжя на депозитний рахунок суду вартості частини неподільної речі, яка реально передається йому у власність в порядку поділу спільного майна.

Як зазначено вище, відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти порядку поділу спірного автомобіля у спосіб, заявлений позивачем, а останній не вніс на депозитний рахунок суду грошової компенсації, що становить вартість 1/2 частини спірного автомобіля, а тому підстави для задоволення вимог позивача шляхом стягнення з нього вартості 1/2 частини спірного автомобіля та передачі йому у власність цієї частини цього автомобіля, що належить позивачці, відсутні.

За таких обставин та з врахуванням викладеного вище, за кожним зі сторін підлягає визнанню право власності на ? частину спірного автомобіля.

Що стосується вимог позивача про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, він є таким уже з точки зору закону і додаткового підтвердження такого права сторін судовим рішенням законом не передбачено.

Керуючись ст. ст.60, 63, 68-69,ч.1 ст.70,71СК України, ст. ст. 10, 57-58, 60, 88, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля марки «BMW 318 » , державний номер НОМЕР_2, 2000 року випуску.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля марки «BMW 318 » , державний номер НОМЕР_2, 2000 року випуску.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя