У х в а л а

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

АмелінаВ.І., Касьяна О.П., ПоповичО.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Львівське комунальне підприємство «Янів-405», управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року прокурор Шевченківського району м. Львова звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 липня 2009 року, ухваленого у справі № 2-1666/2009 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, за ОСОБА_4 визнано право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1. 24 липня 2009 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу вказаного приміщення з ОСОБА_9, який 30 січня 2010 року відчужив спірне нерухоме майно на підставі договору дарування ОСОБА_10 У свою чергу, 02 березня 2010 року остання уклала договір купівлі-продажу спірного приміщення зі ОСОБА_6, яка набула право власності на це нерухоме майно. Проте відповідно до інформації, наданої Пустомитівським районним судом Львівської області, за № 2-16666/2009 значиться інша справа, а саме, за позовом АП «Індекс банк» до ОСОБА_11 про стягнення заборгованості за кредитним договором, тоді як справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області протягом 2008-2009 років не перебувала. За даним фактом 27 січня 2012 року слідчим відділом Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області порушено кримінальну справу, у ході розслідування якої встановлено, що вказане вище рішення суду від 06 липня 2009 року Пустомитівським районним судом Львівської області не ухвалювалось. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 набула право власності на спірне нерухоме майно за підробленим рішенням суду, на підставі якого зареєструвала право власності на це майно та у подальшому відчужила його, а ОСОБА_12 набула право власності на вказане нежитлове приміщення без достатньої правової підстави, просив суд: визнати договір купівлі-продажу від 24 липня 2009 року недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6; визнати право власності на спірне нежитлове приміщення за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 серпня

2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 39,5 кв. м від 24 липня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за № 1301, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_13

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на вказане нежиле приміщення, здійснену обласним комунальним підприємством Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 24 березня 2010 року.

Витребувано від ОСОБА_6 на користь Львівської міської ради нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 39,5 кв. м.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, встановивши обставини справи та давши належну оцінку наявним у справі доказам, обґрунтовано виходив із того, що власником спірного житлового приміщення є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради, а тому таке майно підлягає витребуванню від добросовісного набувача ОСОБА_6, оскільки воно вибуло із володіння власника не з його волі.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін О.П. Касьян О.В. Попович