Справа № 159/4198/16-ц
Провадження № 2/159/1507/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Ковельської міської ради, комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на частку в нерухомому майні та визнання права власності на частку в нерухомому майні в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, виконавчого комітету Ковельської міської ради, комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на частку в нерухомому майні та визнання права власності на частку в нерухомому майні в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що квартира АДРЕСА_1 була передана у власність на підставі розпорядження органу приватизації ОСОБА_3. В той же час, на момент приватизації у квартирі постійно проживали та були зареєстрованими інші члени сімї, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. У звязку з допущеною помилкою, розпорядженням органу приватизації від 13.10.2016 року № 24 було внесено часткові зміни у розпорядження № 43 від 16.02.1994 року та видано свідоцтво про право власності на житло від 13.10.2016 року, у якому зазначені усі співвласники переданого у власність шляхом безоплатної передачі у 1994 році житла. Таким чином, квартира АДРЕСА_1 була передана у спільну власність пятьом особам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_5 помер 26.06.1995 року. Спадщину, відкриту внаслідок смерті ОСОБА_5 прийняли в рівних частках його син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4, як спадкоємці першої черги за законом, в порядку, визначеному ст. 549 ЦК України в редакції 1961 року. Тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/5 ідеальної долі спірної квартири. Частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_2, були прирощені внаслідок спадкування та, з урахуванням належних кожному 1/5 частини, отриманих внаслідок приватизації, останнім стало належати по 3/10 частин у праві власності на спірну квартиру. 16.11.2009 року померла ОСОБА_4 Належне ОСОБА_4 право на 3/10 частини квартири було успадковане ОСОБА_3, як спадкоємцем першої черги за законом, в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, ОСОБА_3, з урахуванням належної 1/5 частини, отриманої внаслідок приватизації та успадкованих після смерті батьків часток, належало 3/5 частини у праві власності на квартиру АДРЕСА_3. 24.06.2015 року ОСОБА_3 помер. Як спадкоємиця першої черги за законом, позивач прийняла спадщину, відкриту внаслідок смерті ОСОБА_3, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/5 частини спірної квартири виявилось неможливо, оскільки право власності на квартиру за усіма співвласниками не зареєстровано, спадкові документи спадкоємцями не оформлялись, державна реєстрація права власності на спірну квартиру проведена лише за одним співвласником ОСОБА_3, який помер. Позивач вказує, що у звязку з існуванням спірної правової ситуації, змушена звертатися до суду із позовом про скасування державної реєстрації і запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності в порядку спадкування.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Представник відповідача виконавчого комітету Ковельської міської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами.

Представник відповідача комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленим законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир у власність громадян безоплатно оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру. Вартість послуг з оформлення документів на право власності на квартиру оплачується громадянами за розцінками, що встановлюються місцевими органами виконавчої влади. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що до членів сімї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають у квартирі (будинку) разом із наймачем або за якими зберігається право на житло.

Пунктами 20, 23, 24 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» передбачено, що при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин отримує на підприємстві, на балансовому обліку та експлуатації якого знаходиться жилий будинок державного житлового фонду, довідку про склад, сімї наймача й займаних приміщень. Заява на приватизацію квартири та зазначена, довідка про склад сімї наймача й займаних ним приміщень, надаються громадянином до органу приватизації, де вони реєструються. На підставі заяви й наданих громадянином документів у порядку, передбаченому житловим законодавством та законодавством про приватизацію, орган приватизації видає наказ про передачу у власність займаного ним на умовах найму жилого приміщення державного житлового фонду.

З копії свідоцтва про право власності на житло № 778 від 16.02.1994 року, виданого Ковельською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділку Львівської залізниці, квартира АДРЕСА_4, на праві приватної власності належить ОСОБА_3. Свідоцтво видане на підставі розпорядження (наказу) органу приватизації № 43 від 16.02.1994 року.

Згідно пункту 28 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) підлягає обовязковій реєстрації в органах технічної інвентаризації.

Статтею 331 ЦК України визначено, що, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Після одержання свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_3 зареєстрував його в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 26.02.1994 року, реєстровий запис № 8371.

На підставі розпорядження органу приватизації № 24 від 13 жовтня 2016 року, внесено зміни у розпорядження органу приватизації від 16.02.1994 року № 43 та видано свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_4, яке посвідчує, що спірна квартира на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1, 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обовязковою у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

На час внесення змін у розпорядження органу приватизації від 16.02.1994 року № 43 та видачі свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_4, БТІ втратили повноваження щодо внесення відомостей про припинення права власності у відповідних реєстрах.

Відповідно до ст. 355, ч.1 ст. 357ЦК України, майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Частки у спільній частковій власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Крім того, виходячи із змісту ст. ст. 3, 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також площі квартири, яка була приватизована наймачами житла, частка кожного з співвласників житла у спільному майні є рівною.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у спірній квартирі та висловлювали бажання її приватизувати. Приватизація проводилася згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому частки кожного складають по 1/5 частині у праві спільної власності.

Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 274769, виданого 27 червня 1995 року відділом запису актів громадянського стану м. Ковеля, актовий запис № 386, доводиться та обставина, що ОСОБА_5 помер 16.06.1995 року у віці 72 роки.

У відповідності до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), тобто чинної на час відкриття спадщини, діями, що свідчили про прийняття спадщини визнавалися фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном та/або подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Спадщину, відкриту внаслідок смерті ОСОБА_5 прийняли в рівних частках його син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4, як спадкоємці першої черги за законом, в порядку, визначеному ст. 549 ЦК України (в редакції 1961 року), фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном.

Таким чином, частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві спільної власності, отримані внаслідок спадкування та приватизації складали по 3/10 частини у праві власності на спірну квартиру.

Як слідує з копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 083600, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області 17.11.2009 року, актовий запис № 65, ОСОБА_4 померла 16 листопада 2009 року у віці 75 років.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну їй 3/10 частину квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обовязкову частку у спадщині, незалежно від заповіту.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Належне ОСОБА_4 майно було успадковане ОСОБА_3, як спадкоємцем першої черги за законом, в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_3, з врахуванням належної 1/5 частини, отриманої внаслідок приватизації та успадкованих після смерті батьків часток, належало 3/5 частини у праві власності на квартиру АДРЕСА_2.

24.06.2015 року ОСОБА_3 помер. Факт і дата смерті стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 171250, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області 25.06.2015 року, актовий запис № 379.

Позивач, як донька померлого та спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, відкриту внаслідок смерті ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час смерті спадкодавця постійно з ним проживала.

Як слідує з витягу зі спадкового реєстру, після смерті 26.06.1995 року ОСОБА_5, після смерті 16.11.2009 року ОСОБА_4 та після смерті 24.06.2015 року ОСОБА_3 спадкові справи не заводились. Свідоцтво про право на спадщину на частку в спадковому майні Ковельською державною нотаріальною конторою не видавалось.

Відповідно до ст. 370 ч.2 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач позбавлена можливості реалізувати своє право зареєструвати у встановленому законом порядку, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Враховуючи викладене, суд керуючись ст. 331 ЦК України, яка вимагає від позивача реєстрації свого права власності для його підтвердження у майбутньому, та з метою захисту права власності в розумінні ст. 386 ЦК України, вважає необхідним позов задовольнити та визнати недійсною попередню реєстрацію права власності на спірне житло.

Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 372, 392, 345, 1216, 1217, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1961 року),ст. ст. 1, 5, 8 «Про приватизацію державного житлового фонду»,ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_5, проведену на підставі свідоцтва про право власності на житло № 778 від 16.02.1994 року, виданого Ковельською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділку Львівської залізниці та скасувати запис від 25.02.1994 року в реєстровій книзі в Реєстрі прав власності про державну реєстрацію речового права на вказане нерухоме майно, реєстровий № 8371.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частини квартири АДРЕСА_5, - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 24.06.2015 року.

З врахуванням належної на праві власності в результаті приватизації 1/5 частини квартири АДРЕСА_5 визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 ідеальної частки квартири АДРЕСА_5.

У власності ОСОБА_2залишити 1/5 ідеальної долі у квартирі АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_6