Справа № 761/5354/16-ц
Провадження № 2/761/3770/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), відповідно до якої просить визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником вказаної квартири, але у цій квартирі залишається зареєстрованим колишній чоловік Позивача - відповідач ОСОБА_2, який не проживає в цій квартирі і на даний час не є членом сім»ї власника житла. Оскільки відповідач не проживає в цій квартирі з березня 2014 року, а позивачка не бажає сплачувати кошти за комунальні платежі за відповідача, який у квартирі не проживає, тому позивач звернулась до суду із цим позовом про визнання відповідача таким, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечували.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 з боки позивача у судовому засіданні підтвердили те, що відповідач не проживає в зазначеній квартирі більше 2 років та особисті речі останнього в зазначеній квартирі відсутні.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором дарування від 21.05.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 828, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_1 від 21.05.2014р. (а.с. 4-6).

Відповідно до Довідки виданої КП «Центр коммунального сервісу» № 2965 від 18.12.2015р. в даній квартирі зареєстрована позивачка разом з колишнім чоловіком ОСОБА_2 (а.с. 3), факт розірвання шлюбу між сторонами підтверджуються рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року (а.с 7).

Відповідно до Актів від 19.06.2015, 29.10.2015, 12.01.2016рр. обстеження сусідами вказаної квартири встановлено, що відповідач ОСОБА_2 під час обстеження був відсутній. (а.с. 9-11).

За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання відповідача у вказаній квартирі позивача та не перебування його у родинних відносинах із позивачем.

Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами,наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.(п.9 Постанови).

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З врахуванням наведеного, оскільки на даний час позивач є власником квартири АДРЕСА_1 а зареєстрований в цій квартирі відповідач ОСОБА_2 в ній не проживає та не перебуває з позивачем у родинних відносинах, суд вважає, що позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст.ст.10, 11, 57-60, 169, 179, 212 - 215, 217, 218, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України; ст.ст. 64, 71, 72 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 551 гривні 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: