Провадження №2/193/370/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

13 вересня 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О. В.

при секретарі Палій Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 28 січня 1994 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Софіївським відділом ЗАГСу в Дніпропетровській області (актовий запис № 6).

Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не мають, мають повнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб з відповідачем виявився невдалим. За час спільного проживання стало видно, що у них різні характери, погляди на життя, відсутня психологічна сумісність, повністю втрачено почуття кохання та поваги.

Їх шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з липня 2014 року, проживають окремо.

Позивач неодноразово пропонувала відповідачу звернутись до органів реєстрації актів цивільного стану для подачі спільної заяви про розірвання шлюбу, але відповідач відмовлявся.

12 липня 2016 року ,позивач звернулась до відповідача з проханням про подачу спільної заяви про розірвання шлюбу до органів реєстрації актів цивільного стану. Однак відповідач у зазначену дату не зявився.

Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна яке є їх спільною власністю на даний час не має.

Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливими, тому позивач змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву представника позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню.

Представник позивача суду надав: свідоцтво про укладення шлюбу від 28 січня 1994 року, виданий Софіївським відділом ЗАГСу Дніпропетровської області (актовий запис № 6) (а.с.4), довідку про склад сімї видана Софіївською селищною радою Софіївського району № 3640 від 20.07.2016 року (а.с. 7),лист про розірвання шлюбу через органи РАЦС (а.с. 8).

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу.

Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про залишення прізвища, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивача «Шевцова ».

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований 28 січня 1994 року Софіївським відділом ЗАГСу Дніпропетровської області, актовий запис № 6 - розірвати.

Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «Шевцова».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя О. В. Шумська