АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2512/2016 Головуючий в суді 1 інстанції - Савицький О.А.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів,

встановила:

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором-заявою від 18.08.2014 року №300937/48876/370-14 на загальну суму в розмірі 20034,5 доларів США, що складається з: основної суми вкладу та нарахованих відсотків розмірі 19985,23 доларів США, 3% річних у сумі 9,85 доларів США та відсотків за користування вкладом у розмірі 39,42 доларів США. Крім того, просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 20000 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що посилання суду на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як підставу для відмови у задоволені позову є необґрунтованим, оскільки порушення прав позивача виникло до дня віднесення банку до неплатоспроможного та введення тимчасової адміністрації, а всі розрахунки заборгованості були наведені також на час до введення тимчасової адміністрації.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмові заперечення, в яких просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18 серпня 2014 року між нею та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад «Класік» №300937/48876/370-14 на 370 днів, відповідно до якого було внесено грошові кошти на вкладний рахунок у сумі 18177 доларів США на строк з 18.08.2014 року по 23 серпня 2015 року зі ставкою 12 % річних.

17 серпня 2015 року позивачем було подано заяву про видачу вкладу 23 серпня 2015 року, тобто заявлено про відмову від пролонгації та бажання отримати кошти 23.08.2015 року через касу банку.

25 серпня 2015 року позивач знову звернулась до відповідача із заявою про видачу зазначеного вище вкладу, але відповідач, порушуючи умови укладеного договору кошти не повертає, а тому позивач звернулася з вказаним позовом до суду для захисту своїх прав.

Судом було встановлено, що на підставі постанови правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що на час ухвалення рішення у відповідача діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів, відповідно до вимог ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що строк повернення вкладу за договором від 18.08.2014 року, враховуючи подану позивачем заяву від 17.08.2015 року, завершився до введення в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» тимчасової адміністрації, тому зазначена обставина не може бути підставою для відмови у позові.

Проте зазначені доводи колегія суддів вважає необґрунтованими та не приймає до уваги як підставу для скасування рішення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_2, 25 серпня 2015 року філією Центральне РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було здійснено перерахування суми відсотків на рахунок на вимогу ОСОБА_2 згідно депозитної угоди № 300937/48846/370-14 від 18.08.2014 року у зв'язку із закінченням строку дії депозиту. Сума перерахованих відсотків - 1808, 23 доларів США, що еквівалентно у національній валюті - 39 953 грн. 83 коп. ( а.с. 8).

Також 25 серпня 2015 року банком було перераховано суму вкладу в розмірі 18 177 доларів США, що становило 401 630 грн. 70 коп., на рахунок на вимогу ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням строку дії депозитного договору.

Отже, у подальшому між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка (ст. ст. 1066 - 1076 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року № 6-36цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до вказаної постанови Верховного Суду України, аналіз зазначених вище правових норм ( ст. 530, 598, 1058, 1060 ЦК України) та умов договору банківського вкладу дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку перед вкладником за договором банківського вкладу (депозиту) припинились у строк, встановлений договором банківського вкладу. Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Крім того, на підставі постанови правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171, згідно з яким з 18 вересня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Отже, починаючи з 18 вересня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

З матеріалів справи вбачається, що кошти надійшли на поточний рахунок позивача 25 серпня 2015 року, тобто до дня введення тимчасової адміністрації, тому на них поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», введення тимчасової адміністрації стосовно банку - це заходи, наслідком яких є спеціальний порядок повернення грошових коштів.

Отже, сума коштів, що перебуває на поточному рахунку позивача станом на день введення тимчасової адміністрації підпадає під виплату гарантованої суми в розмірі 200 тисяч грн. Будь-яких переказів за минулий період Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не допускає.

Станом на день ухвалення оскаржуваного рішення позивач отримала кошти в межах гарантованої суми, що підтверджується наданою представником відповідача випискою по особовому рахунку, відповідно до якої 16 листопада 2015 року ОСОБА_2 було виплачено через ПАТ «Альфа-Банк» кошти за вкладом - 9 164,81 доларів США у гривневому еквіваленті (курс гривні до іноземної валюти застосовано станом на день введення тимчасової адміністрації, як передбачено ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Крім того, відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Законом України«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що після запровадження процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів до банку здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, які спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості та порядку, визначеному ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову відповідає вимогам закону і обставинам справи. Доводи апелянта не спростовують наведеного і зроблених в рішенні суду першої інстанції висновків, в зв'язку з чим підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: