Провадження № 22-ц/783/7222/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника заявника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Луцика М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2016 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 4 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про виправлення описки та винесення додаткової ухвали.

Вказану ухвалу оскаржило ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»

В своїй апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про виправлення помилки та винесення додаткової ухвали. Вважають, що ухвалу винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи. Зазначають, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 8 вересня 2016 року вирішено питання по суті справи та заяву задоволено, замінено сторону у виконавчому провадженні № 43795154, яке було відкрито 22.06.2014 року Відділом примусового виконання рішень Управління державного виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області на підставі виконавчого листа, виданого 12.06.2014 р. Пустомитівським районним судом Львівської області у справі №2-1316/724/11 про стягнення з ОСОБА_4 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль», в особі Львівської обласної дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 214381,10 доларів США та 321232,95 грн., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн., шляхом заміни боржника ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., на правонаступників останнього - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, в особі його законного представника - матері ОСОБА_10, на яких покладається відповідальність ОСОБА_4 за виконавчим написом в рівній мірі, по 1/5 частки за кожним із правонаступників, однак у межах вартості майна, яке було одержане ними у спадщину після смерті ОСОБА_4, з дотриманням вимог передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначають, що у першому абзаці мотивувальної частини ухвали допущено помилку щодо зазначення номеру виконавчого провадження та зазначення назви виконавчого документу. Крім цього, зазначають, що судом в ухвалі не зазначено ідентифікаційні номери, місце реєстрації та дати народження осіб - правонаступників ОСОБА_4 та боржників у виконавчому провадженні №23788283. Заміну сторони у виконавчому провадженні № 43795154 судом здійснено помилково, оскільки фактично вони звернулись до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження №23788283 з виконання виконавчого напису від 17.12.2010 року і на їх заяву суд вказану помилку не виправив, тому вважають, що оскаржувану ухвалу слід скасувати.

В судове засідання окрім представника заявника решта особи, що беруть участь у справі не з'явлися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_11 про відкладення розгляду справи з посиланням на участь у іншому судовому засіданні та необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та виготовлення копій частини із матеріалів, колегія суддів вважала необґрунтованим. По-перше вказаним представником не наведено жодних доводів про те, у зв'язку із участю у розгляді якої іншої справи є необхідність відкласти розгляд даної, не вказано причин пріоритетності участі у розгляді іншої справи по відношенню до участі у даній, а крім цього відсутні будь-які доводи щодо неможливості участі у розгляді справи самого довірителя. Окрім цього, посилання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та виготовлення копій таких не слід вважати обґрунтованими, оскільки жодних доводів про неможливість здійснення таких процесуальних дій протягом усього часу перебування справи на розгляді у апеляційному суд вказаним представником не наведено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 27, 31, 219, 220 ЦПК України та відмовляючи в задоволенні заяви про виправлення описки та винесення додаткової ухвали, виходив з того, що ухвалою від 8.09.2016 року у справі № 461/11352/15-ц (провадження №6/461/9/16) задоволено заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження. При винесенні ухвали від 8.09.2016 року суд керувався останніми уточненнями ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до заяви №140-5-1-00/8-2536 від 27.05.2016 року, відповідно до яких, заявник просив у суду про заміну сторони у виконавчому провадженні №43795154 з виконання виконавчого листа №2-1316/724/11, що виданий 12.06.2012 року. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про виправлення описки слід відмовити, оскільки судом не була допущена описка при винесенні ухвали від 8.09.2016 року, резолютивна та мотивувальна частина рішення викладені згідно прохальної частини уточненої заяви від 27.05.2016 року, крім того задоволення даної заяви змінить зміст прийнятого рішення (ухвали), що є неприпустимим, на думку суду, та з точки зору діючого законодавства.

Колегія суддів вважає, вказані висновки такими, що відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає. Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред'явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв'язку з постановленням відповідної ухвали.

Також, відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Також, відповідно до 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Якщо на рішення суду подано апеляційну чи касаційну скаргу і разом із цим порушено питання про ухвалення додаткового рішення, суд повинен спочатку ухвалити додаткове рішення, а потім надсилати справу для перегляду до суду вищої інстанції. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Зважаючи на вказані норми процесуального закону та їх роз'яснення, постановлення такого судового рішення як додаткова ухвала процесуальним законом не передбачено. Згадана стаття 220 ЦПК України передбачає ухвалення лише додаткового рішення суду, а не судового рішення, що є відмінними поняттями. Так, однією із форм судового рішення є ухвала суду. Рішення ж суду це вид судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті.

Зважаючи на вказане підстав для постановлення додаткової ухвали, про що просив заявник у суду не було.

Що стосується внесення виправлень в ухвалу суду від 8.09.2016 року, якою задоволено заяву ПАТ «Рвйффайзен Банк Аваль», то, як вбачається із матеріалів справи у останній заяві про уточнення заяви про заміну сторони виконавчого провадження від 27.05.2016 року №140-5-1-00/8-2536 (Т.1 а.с. 172-173) Банк просив про заміну сторони у виконавчому провадженні №43795154, яке було відкрито 22.06.2014 року на підставі виконавчого листа, виданого 12.06.2014 року Пустомитівським районним судом Львівської області у справі №2-1316/724/11. Враховуючи вказані уточнення судом першої інстанції, зважаючи на принцип диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) такі вимоги заяви були розглянуті та задоволені.

Зважаючи на вказане у суду не було підстав для виправлення описки в ухвалі від 8.09.2016 року, оскільки такої, про яку вказано заявником (про заміну сторони у іншому виконавчому провадженні з виконання іншого виконавчого документу, про що просив Банк у первісній заяві при зверненні до суду) судом допущено не було та суд задовольнивши заяву Банку про виправлення описки у заявлених вимогах фактично змінить судове рішення, що є неприпустимим.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід вважати необґрунтованими та таку слід відхилити, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра