Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, який мотивувала тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свого неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання та виховання. Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на дитину щомісячно у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4, аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2008 року, який розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року. У даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, на підставі ст.ст. 180-183 СК України, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від доходів щомісячно, але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судівне спростовують, а фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова