27.07.2016 Єдиний унікальний № 371/566/16-ц Провадження № 2/371/343/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

з секретарем Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 26 листопада 2011 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні відносини розладились через різні погляди на сімейне життя та безпідставні ревнощі відповідача. Під час сварок він дозволяє собі ображати її нецензурними словами, в грубій формі називає жінкою легкої поведінки. Як правило це відбувається після вживання відповідачем алкогольних напоїв. Свідком цих сварок часто стає чотирирічна донька. В стані алкогольного спяніння відповідач стає агресивним, може кричати, висловлюватися нецензурними словами, що лякає дитину, впливає на її психологічний стан.

14 травня 2016 року мала місце чергова сварка, в ході якої відповідач при дитині ображав її нецензурними словами та вкотре виганяв з дому. Вона зібрала речі першої необхідності та разом з донькою вибула до зареєстрованого місця проживання, яким є батьківська хата в селі Пятирічка Миронівського району, де мешкає по даний час.

Ці обставини призвели до безповоротної втрати почуття любові та взаємоповаги, небажання підтримувати шлюбні відносини через глибоку неприязнь один до одного та повного усвідомлення неможливості подальшого збереження шлюбу. Збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому просила його розірвати.

Згоди щодо місця проживання доньки з відповідачем не досягнуто. Він неодноразово висловлював погрози, що забере дитину, та незгоду на постійне проживання доньки з нею. Вона спроможна забезпечити доньку всім необхідним, офіційно працевлаштована, своєчасно отримує заробітну плату, постійно слідкує за станом здоровя доньки, її розвитком, виховує та піклується про неї, має з нею тісний психологічний контакт, емоційну привязаність. За місцем проживання та роботи має позитивні характеристики, не має поганих звичок, аморальних проступків не вчиняла, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалася.

На даний час разом з донькою проживає за місцем своєї реєстрації в будинку, що належить її батькам, в якому створено всі належні умови для проживання дитини. Як мати неповнолітньої доньки повністю усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоровя, духовного та розумового розвитку. З огляду на дані обставини, а також на те, що дитина жіночої статі, має малолітній вік та потребує материнського піклування, просила визначити місце проживання доньки ОСОБА_5 з нею.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, в поясненнях послалася на обставини, викладені в поданій до суду заяві.

Представник позивача також підтримала заявлені позивачем вимоги, вказавши, що визначення місця проживання дитини з позивачем доцільне в інтересах малолітньої.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області вважає заявлені вимоги обґрунтованими.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 2011 року, від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 126201, виданим 26 листопада 2011 року виконкомом Центральненської сільської ради Миронівського району Київській області, свідоцтвом про народження серії І-ОК № 209616, виданим 18 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області.

Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними.

Сторони не змогли створити в сімї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги, з 14 травня 2016 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо.

Шлюбні відносини сторін припинились через різні погляди на сімейне життя, безпідставні ревнощі відповідача та постійні сварки, які негативно впливають на психологічний стан малолітньої дитини. З підстав відсутності взаєморозуміння позивач втратила почуття поваги до відповідача, категорично заперечила можливість примирення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розлад в сімї не носить тимчасового характеру. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та їх малолітньої дитини.

Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем.

Підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, відсутні.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач є особою, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. В судовому засіданні позивач вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матірю.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Питання визначення місця проживання дитини врегульовано ст.ст. 160-161 СК України.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Сторони при вирішенні питання про розірвання шлюбу не дійшли згоди щодо місця проживання їх малолітньої дочки ОСОБА_6.

Судом встановлено, що позивач офіційно працевлаштована, за місцем проживання та роботи має позитивні характеристики. Дані обставини підтверджені довідкою про доходи МІП ім. В.М. Ремесла НААН України від 16.05.16 3 ІП 44, характеристикою з місця роботи, виданою МІП ім. В.М. Ремесла НААН України 17.05.2016, та характеристикою з місця проживання № 02/33-491, виданою Центральненською сільською радою Миронівського району Київської області 17.05.2016.

Фактів зловживання позивачем спиртними напоями або наркотичними засобами, чи її аморальної поведінки, яка може зашкодити розвиткові дитини, судом не встановлено.

На даний час позивач разом з донькою проживає за місцем своєї реєстрації в будинку під номером 26 по вулиці Василівка села Пятирічка Миронівського району Київської області в будинку, що належить її батькам. Такі обставини підтверджуються довідкою з місця проживання, виданою Центральненською сільською радою Миронівського району Київської області 18.05.2016 за № 02-33-496.

Згідно актів обстеження житлово - побутових умов від 17.05.2016 та 13.07.2016, складених комісією у складі сільського голови, секретаря та депутата Центральненської сільської ради Миронівського району, в будинку, де проживає позивач з донькою, створено всі належні умови для проживання дитини, кімнати інших членів сімї ізольовані.

Дитина відвідує дитячий дошкільний заклад «Сонечко», куди її постійно приводить мама, яка цікавиться життям і успіхами дитини. Дані обставини підтверджуються довідками завідувача даного закладу № 30 та № 31 від 19.05.2016.

Позивач опікується станом здоровя доньки, її розвитком, виховує та піклується про неї, має з нею тісний психологічний контакт та емоційну привязаність.

Згідно правил частин 4 і 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обовязковою умовою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Орган опіки та піклування при підготовці висновку про визначення місця проживання дитини заслухав обох батьків малолітньої дитини та надав перевагу доводам матері.

За висновком органу опіки та піклування Миронівської РДА Київської області № 6/27-2944 від 19 липня 2016 року вказаний орган вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_1. Зі змісту висновку вбачається, що батько дитини подав заяву про встановлення регламенту зустрічей з донькою.

Головним критерієм при визначенні місця проживання дітей, є інтереси дитини, які повинні переважати над інтересами батьків.

При вирішенні питання про місце проживання дитини, суд, керуючись принципом рівності прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини, повинен давати оцінку насамперед обєктивним обставинам життя, які б свідчили про те, що хто саме із батьків може створити кращі умови життя дитини.

З огляду на досвід, який є в суспільстві, проживання дитини жіночої статі, яка має малолітній вік та потребує материнського піклування, саме з матірю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дитині увагу. Це відповідає принципу 6 Декларації прав дитини.

Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, що мають істотне значення, зокрема щодо ставлення сторін до виконання своїх батьківських обовязків, вік дитини, висновок органу опіки і піклування, яким рекомендовано проживання малолітньої дочки з матірю, позицію батька дитини, викладену у поданій до суду заяві, суд дійшов висновку, що мати зможе створити умови для фізичного, духовного, інтелектуального та соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і нести відповідальність за створення належних умов для цього, визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері буде відповідати інтересам дитини.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матірю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матірю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При подачі позову позивач сплатила 1102 гривні 40 копійок судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квітанцією № 99 від 23 травня 2016 року.

Вказані понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 105, 110, 112, 141, 160, 161, 171 СК України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 26 листопада 2011 року виконкомом Центральненської сільської ради Миронівського району Київській області між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Жигальцова) Дарєю Олександрівною за актовим записом № 6.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «Жигальцова».

Визначити місце проживання малолітньої дитини подружжя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1102 гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_7

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук