У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за скаргою державного підприємства «Антонов» про визнання неправомірною бездіяльності заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М., заінтересована особа - ОСОБА_4, про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року державне підприємство «Антонов» звернулося до суду з указаною скаргою. Зазначало, що на виконанні у заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. знаходиться виконавчий лист, виданий 2 листопада 2011 року Оболонським районним судом м. Києва про поновлення ОСОБА_4 на посаді радника генерального директора з правових питань у державному підприємстві «Антонов». Вказаний виконавчий лист видано на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Антонов» про визнання наказу неправомірним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На виконання зазначеного рішення суду державним підприємством «Антонов» видано наказ від 19 жовтня 2011 року № 115/К про поновлення ОСОБА_4 на посаді радника генерального директора з правових питань, внесено відповідні записи до його трудової книжки, виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також присвоєно останньому табельний номер 095-036. Посаду радника генерального директора з правових питань внесено в штатний розпис підприємства.

З указаним наказом ОСОБА_4 був ознайомлений 27 жовтня 2011 року.

Посилаючись на те, що виконавче провадження має бути закінчене у зв'язку із повним виконанням боржником рішення апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2011 року, державний виконавець безпідставно не приймає рішення про закінчення виконавчого провадження, просило задовольнити скаргу.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 5 серпня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5 листопада 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу про часткове задоволення скарги. Визнано неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. щодо не вирішення питання про закінчення виконавчого провадження № 45385057 про поновлення ОСОБА_4 на роботі (виконавчий лист № 2-1178/2010 від 2 листопада 2011 року, виданий Оболонським районним судом м. Києва). Зобов'язано заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. закінчити виконавче провадження № 45385057 щодо поновлення на роботі ОСОБА_4 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2011 року поновлено ОСОБА_4 на посаді радника генерального директора з правових питань в ДП «Антонов», стягнуто з ДП «Антонов» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 жовтня 2009 року по 13 жовтня 2011 року у розмірі 208790 грн 43 коп.

ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з державним підприємством «Київський авіаційний завод «Авіант», яке було реорганізоване шляхом приєднання до державного підприємства «Авіаційний науково-технічний комплекс ім. О.К. Антонова» (згодом ДП «Антонов») і на його базі створено філію «Серійний завод «Антонов».

На підставі рішення про поновлення на роботі Оболонським районним судом м. Києва 2 листопада 2011 року було видано виконавчий лист № 2-1178/2010 про поновлення ОСОБА_4 на посаді радника генерального директора з правових питань в ДП «Антонов».

Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві ВП № 45385057 та ВП № 29680192.

При цьому, виконавче провадження № 29680192 закінчено 14 листопада 2013 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

На виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2011 року у частині поновлення ОСОБА_4 на роботі віце-президентом - директором філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» було видано наказ № 115/К від 19 жовтня 2011 року про поновлення останнього на посаді радника генерального директора ДП «КиАЗ «Авіант», яку він займав до звільнення.

В. о. віце-президента - директора філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» було видано наказ № 65/К» від 27 листопада 2014 року про виправлення помилки у наказі № 115/К від 19 жовтня 2011 року, слова «ДП «КиАЗ «Авіант» в ньому замінено на «з правових питань».

Після вжиття дій, направлених на виконання рішення суду, боржник звернувся до заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. із письмовою заявою від 29 грудня 2014 року про виконання рішення суду та просив вжити заходів щодо закінчення виконавчого провадження, але останнім відмовлено у задоволенні заяви, вважаючи, що виконання рішення суду було проведено не у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Відповідно до ст. 64 ГК України підприємства мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи. Функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчимидокументами.

Відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством.

Філії вправі здійснювати всі ті дії (або їх частину), що здійснює відповідно до статутних документів юридична особа, яка їх створила. Положення про філію регламентує правовий статус філії, цілі й предмет її діяльності, взаємовідносини між юридичною особою й філією, порядок роботи філії. При цьому, керівники філій діють на підставі виданої юридичною особою довіреності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон) відокремлений підрозділ юридичної особи - це філія, інший підрозділ юридичної особи, що розміщений поза її місцезнаходженням та виробляє продукцію, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або представництво, що здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Частиною 1 статті 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої довірен6ості. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру ( ч. ч. 4 та 5 ст. 95 ЦК).

Відповідно до ст. 4 Закону відокремлені підрозділи юридичної особи не підлягають державній реєстрації. Проте відомості про них вносяться до їх реєстраційної справи, яка є складовою реєстраційної справи юридичної особи та включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Системний аналіз норм Закону дає підстави вважати, що поняття відокремленого підрозділу нерозривно пов'язане із самою юридичною особою. В Єдиному державному реєстрі знаходиться єдина реєстраційна справа юридичної особи, в яку, зокрема, і заносяться відомості про відокремлені підрозділи.

При цьому, наявність окремого коду ЄДРПОУ не свідчить про те, що філія є окремою юридичною особою.

Таким чином, філія ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» не має статусу юридичної особи, а є структурним підрозділом ДП «Антонов».

Враховуючи те, що філія ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» не є юридичною особою, вона не може бути самостійним суб'єктом виконавчого провадження, оскільки відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» боржником може бути тільки фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з положенням про філію ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» та посадовою інструкцією керівника філії останньому надано повноваження діяти від імені юридичної особи ДП «АНТОНОВ», укладати трудові договори з працівниками філії.

Положеннями ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведену працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене, наказ про поновлення на роботі ОСОБА_4 міг бути виданий як керівником юридичної особи - ДП «Антонов», так і керівником відокремленого підрозділу - філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов», який був наділений такими повноваженнями, оскільки саме у філії після проведення реорганізації підприємства, з яким працівник перебував у трудових відносинах, залишилась його попередня робота, яку він виконував.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 115/К від 19 жовтня 2011 року, виданого віце-президентом - директором філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов», ОСОБА_4 було поновлено на посаді радника генерального директора з правових питань. На підставі виданого наказу від 19 жовтня 2011 було внесено відповідні записи до трудової книжки. Зазначена обставина підтверджена ОСОБА_4 у судовому засіданні 4 листопада 2015 року.

Наведене свідчить про виконання боржником рішення суду та наявність підстав для вчинення дій по закінченню виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Апеляційний суд, встановивши, що заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурний В.М. ухиляється від вчинення дій по закінченню виконавчого провадження № 45385057 щодо поновлення на роботі ОСОБА_4 на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», правильно виходив із того, що вимоги у частині визнання його бездіяльності неправомірною є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених апеляційним судом на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених у постановленій ним ухвалі висновків, у зв'язку з чим підстави для її скасування і задоволення скарги відсутні.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук