Справа №585/2190/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1469/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», Приватного підприємства «ОСОБА_5С.»

про визнання додаткового договору до договору поруки недійсним та визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 з рішенням не погодився та, посилаючись на недоведення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому вказує, що порука у спірних правовідносинах є припиненою, оскільки додатковим договором до кредитного договору змінене основне зобовязання, а відтак збільшився обсяг відповідальності поручителя, на що своєї згоди ОСОБА_3 не давала. Крім того, позивачка додатковий договір до договору поруки, яким збільшено розмір відповідальності поручителя, не підписувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та приватним підприємством «ОСОБА_5С.» (далі ПП «ОСОБА_5С.») укладено кредитний договір № 114/08-РБФ, за умовами якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну відкличну кредитну лінію з загальним лімітом 4500000 грн. на строк до 10 березня 2016 року зі сплатою 16% річних за користування кредитом у межах встановленого графіком терміну кредитування, а понад ці строки у розмірі 17%, з урахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору. Сторонами також погоджено графік погашення боргу рівними частинами, по 57692,30 грн. щомісяця (а.с.7-12).

У забезпечення виконання кредитних зобовязань 12 березня 2008 року між банком, ОСОБА_3 та ПП «ОСОБА_5С.» укладено договір поруки № 109/08-ПФО, за умовами якого позивачка зобовязалася нести солідарну з ПП «ОСОБА_5С.» відповідальність за порушення виконання зобовязань за кредитним договором (а.с.26,27).

12 серпня 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ПП «ОСОБА_5С.» укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким п. 2.1 кредитного договору викладено в новій редакції та визначено перелік іпотечного нерухомого майна, а також фінансові поруки, якими забезпечується кредит (а.с.13).

15 серпня 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ПП «ОСОБА_5С.» укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору від 12 березня 2008 року, яким кредитний договір викладено в новій редакції. За його умовами було змінено розміри кредитної лінії та щомісячних платежів (а.с.14-19).

З урахуванням цих змін 15 серпня 2011 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_3 та ПП «ОСОБА_5С.» укладено додатковий договір до договору поруки № 109/08-ПФО, яким договір поруки викладено в новій редакції.

14 листопада 2011 року між банком і ПП «ОСОБА_5С.» укладено додатковий договір № 3, зі змісту якого збільшення основного зобовязання позичальника не вбачається (а.с.20-25).

20 грудня 2013 року банк надіслав на адресу ОСОБА_3 вимогу про сплату протягом двох робочих днів з моменту її отримання простроченого ПП «ОСОБА_5С.» боргу за кредитом та процентах на загальну суму 1526511,21 грн., а також 78935,69 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту і 24202,28 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом (а.с.30).

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 зазначала, що укладення між банком та ПП «ОСОБА_5С.» додаткового договору до кредитного договору передбачає збільшення обсягу її відповідальності як поручителя, на що своєї згоди вона не давала, а тому порука є припиненою. Крім того, уточнивши свої вимоги, вона вказувала, що не підписувала додатковий договір до договору поруки, а відтак просила визнати його недійсним.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовний вимог, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність передбачених ст. 203 ЦК України підстав для визнання додаткового договору поруки недійсним у звязку з недоведеністю обставин його підпису іншою особою, а також про відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України для визнання поруки припиненою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що спірний договір поруки у новій редакції нею не підписувався спростовується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 193 від 30 травня 2016 року, згідно з яким підписи від імені ОСОБА_3 у додатковому договорі від 15 серпня 2011 року до договору поруки № 109/08-ПФО від 12 березня 2008 року, що розташовані в 3 графах «ПОРУЧИТЕЛЬ» та в графі «Т.О.КОТЛЯР» виконані ОСОБА_3 (а.с. 173-175).

Посилання заявника апеляційної скарги на необхідність проведення судової технічної експертизи документів вже було предметом розгляду місцевого суду, яке обґрунтовано ним відхилене.

Не ґрунтуються на встановлених обставинах та вимогах закону вимоги позивачки в частині припинення поруки у звязку зі збільшенням обсягу відповідальності за основним зобовязанням.

Статтею 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобовязання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Як зазначалося вище, 15 серпня 2011 року додатковою угодою № 2 сторонами договору були внесені зміни до кредитного договору, згідно з якими зменшено з 12 серпня 2011 року кредитну лінію з 4500000 грн. до 3794553,78 грн. та розмір щомісячних платежів за період погашення з вересня 2011 року по серпень 2012 року з 57692,30 грн. до 12000 грн., а також збільшено їх розмір в період з вересня 2012 року по лютий 2016 року з 57692,30 грн. до 84896,60 грн. та до 10 березня 2016 року з 57692,30 грн. до 84896,58 грн., і в цей же день внесені зміни і до договору поруки шляхом його викладення у новій редакції, в якій були відображені всі зміни, внесені в кредитний договір.

Таким чином, підписавши додатковий договір до договору поруки, позивачка за власним волевиявленням прийняла його умови та надала свою згоду на забезпечення виконання всіх умов кредитного договору, а відтак відсутній факт зміни зобовязання без згоди поручителя і наявність підстав для застосування ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: