Справа № 191/3977/16-ц
Провадження № 2/191/1239/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
26.12.2016 Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Каліневич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування , -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 03.08.2013 року о 09 годині 20 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Форд Скорпіо» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Молодо гвардійській, м. Синельникове, при зміні напрямку руху в ліво, не переконавшись в безпечності маневру, скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого автомобіль «ДЕУ ЛАНОС» отримав механічні пошкодження.
Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2013 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
В результаті ДТП з вини ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль НОМЕР_3, що на праві власності належить ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8805266, терміном дії від 17.04.2013 року по 16.04.2014 року.
Завдана шкода особисто винуватцем ДТП, відшкодована не була.
У звязку з чим, власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування звернувся до Моторно (страхового) бюро України з відповідною заявою 24.09.2014 року.
Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
На дату скоєння ДТП, водій ОСОБА_1 не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується довідкою з ценрталізованої бази даних МТСБУ про застрахованих/ незастрахованих осіб.
Крім того, МТСБУ було сплачено ПП ОСОБА_4 за послуги аварійного комісару (за огляд авто та збір документів) у розмірі 1057,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4626 від 20.12.2013 року та актом виконаних робіт.
Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав клопотання про розгляд справи без його участі. Заявлені вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, з урахуванням згоди представника позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Постановою Синельниківського міськрайонного суду від 04.09.2016 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Постановою встановлено, що 03.08.2013 року о 9 годині 20 хвилин ОСОБА_1,керуючи автомобілем НОМЕР_5 по вул. Молодо Гвардійській, м. Синельникове, при зміні напрямку руху в ліво, не переконавшися в безпечності маневру, скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого автомобіль ОСОБА_5 отримав механічні пошкодження, внаслідок ДТП потерпілих немає, чим ОСОБА_1 порушила вимоги правил дорожнього руху, а саме п.10.1, за, що передбачена відповідальність згідно з ст.124 КУпАП.
Відповідно до полісу № АВ/8805266 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальністьКовальова А.І. на період з 17.04.2013 року по 16.04.2014 року та визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоровю в сумі 100 000 грн., та за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50 000 грн.
В матеріалах справи міститься повідомлення ОСОБА_3 на адресу МТСБУ про ДТП, яке було вчинене 13.08.2013 року. Також зазначено, що транспортний засіб марки Форд Скорпио з н/з НОМЕР_7 за добровільним договором страхування майна КАСКО на застрахований.
З платіжного доручення № 4626 від 2012.2013 року вбачається, що МТСБУ було перераховано 1057,50 грн. за послуги аварійних комісарів згідно рахунку № 690 від 30.09.2013 року. Отримувачем є ТОВ УЕЦ «Експерт-Сервіс Авто».
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).
Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону № 1961-IV.
До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки ( п.26 вищезазначеної постанови).
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Згідно п. п. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який
спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.
Оскільки ОСОБА_1 на час вчинення ДТП не мала договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то МТСБУ сплатило потерпілій ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 22 805 грн. 61 коп., у звязку з чим у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин дана частина позовних вимог підлягає задоволенню.
Що стосується позовної вимоги в частині стягнення з відповідачки 1057 грн. 50 коп., то відсутні підстави для її задоволення, оскільки ці кошти були сплачені позивачем за послуги аварійного комісару (за огляд авто та збір документів) та не відносяться до розміру виплаченого потерпілій ОСОБА_2 відшкодування, так як в розумінні п. 41.4 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є страховим відшкодуванням.
Таким чином, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь МТСБУ документально підтверджені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп.
На підставі викладеного та ст.ст. 1191, 1166 ЦК України, п. п. 4, 17, 24, 26 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.. ст.. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити частково.
В задоволенні позовних вимог про стягнення 1057 грн. 50 коп. відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківськийміськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_6