Категорія 27Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі, ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2014 року в цивільній справі за позовом

ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення кредитної заборгованості , -

встановила:

В грудні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15.02.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 06-2.1/135, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальникові кредит у сумі 170 000,00 доларів США, а останній зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього - «Графіком платежів».

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-АМ №003242 виданого 22.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, позичальник ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22.10.2009 року змінила прізвище з «Мізрах» на «Бойдаченко», актовий запис №205.

В якості забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником обовязків по кредитному договору, 15.02.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 06-3.3/136, за яким останній зобовязувався перед кредитором за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № 06-2.1/135 від 15.02.2007 року.

В якості забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником обовязків по кредитному договору, 20.06.2011 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 05/2-3.3/161, за яким останній зобовязувався перед кредитором за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № 06-2.1/135 від 15.02.2007 року.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та TOB «Кредитні Ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило, а TOB «Кредитні Ініціативи» прийняло права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до договору відступлення. Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №06-2.1/135 від 15.02.2007 року на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи».

У порушення умов кредитного договору та договорів поруки, відповідачами свої зобов'язання належним чином не виконі, в результаті чого станом на 01.11.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 92 789,34 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.11.2013 року складає 741 665,19 грн., з яких заборгованість за кредитом складає 653 994,85 грн., заборгованість по відсотках 87 670,34 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом.

Для захисту своїх кредиторських прав, на виконання умов кредитного договору та договору поруки, відповідачам була направлена письмова вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана, що і стало підставою звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (Київська область, м. Бровари, Бульвар Незалежності, 14, , р/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) заборгованість за кредитним договором № 06-2.1/135 від 15.02.2007 року в розмірі 741 665,19 грн., що складається з наступних сум: заборгованість за кредитом 653 994,85 грн., заборгованість по відсотках 87 670,34 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн.

Особа, яка не брала участь у справі, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася. Надала суду заяву про передачу матеріалів цивільної справи до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду письмових зауважень щодо неповноти та неправильності журналу судового засідання від 20 березня 2014 року та технічного запису судового засідання.

Колегія судів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки за вимогами ч. 7 ст. 297 ЦПК України суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції при надходженні неналежно оформленої справи, зокрема з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання. Проте такі зауваження надійшли від заявника ОСОБА_2 після відкриття апеляційного провадження у справі.

Суд належним чином повідомив осіб, які беруть участь у справі, про час і місце розгляду справи, а тому їх неявка, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року N 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" роз'яснено, що право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки. У цьому разі зазначені особи відповідно до частини дев'ятої статті 6 ЦПК України мають право отримувати в суді, який ухвалив рішення, усну або письмову інформацію про результати розгляду відповідної справи, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії документів, долучених до справи, одержувати копії рішень і ухвал, а при розгляді справи в апеляційній інстанції - набувають права осіб, які беруть участь у справі, зокрема, брати участь у розгляді справи, заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами справи, подавати докази тощо.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" судам роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.

З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з'ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.02.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 06-2.1/135. В якості забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником обовязків по кредитному договору, 15.02.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 06-3.3/136, за яким останній зобовязувався перед кредитором за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № 06-2.1/135 від 15.02.2007 року.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження, апелянт ОСОБА_2 вказує на те, що вона проживає однією сімєю, але не перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_5, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має спільний бюджет. Апелянт зазначила, що рішення суду порушує її право, оскільки вона, як дружина не надавала будь-яку згоду.

Проте наводячи таки доводи апелянт не надала судове рішення про встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 без шлюбу, що має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають.

Крім того, доводи ОСОБА_2 про те, що вона як дружина не надавала згоду на укладення договору поруки між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_5 не мають правового значення, так як цей договір не є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка потребує дотримання вимог ч. 2 ст. 65 СК України.

Надуманими є доводи апелянта про те, що при розгляді справи судом були порушені її права як учасника процесу, оскільки вона є особою, яка не брала участь у справі.

Інші посилання апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки апелянт не довела, а судом не встановлено, що права, свободи та інтереси апелянта стосуються вказаного спору.

Таким чином, судова колегія вважає, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2014 року в справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення кредитної заборгованості суд вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_2. Її цивільні права не порушені, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_7

Судді: (підпис) ОСОБА_8

(підпис) ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.