13.07.2016 ЄУН №337/5639/15-ц
Справа № 2/337/1175/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Бондаренко І.В.

з участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі подали до суду позов до відповідача, в якому просять виселити її в зв»язку з припиненням сервітуту у зв»язку зі смертю особи, на користь якої було встановлено сервітут батька позивачки ОСОБА_4, дружиною якого була відповідач. Свої вимоги обґрунтували тим, що відповідач в квартирі постійно не проживала, вона не є членом сім»ї позивачів, комунальні послуги взагалі не сплачувала і тепер позивач сплачує борги за комунальні послуги за минулий час. Позивачі приватизували квартиру і вважають, що відповідач має бути виселена з неї.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в своїх інтересах, та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2.

Відповідач проти задоволення позову заперечила та пояснила, що була дружиною ОСОБА_4, проживала з ним постійно однією сім»єю, він обіцяв їй, що його донька залишить її проживати в квартирі та виділить кімнату, при цьому сам її в квартирі не зареєстрував, хоча висловлював такий намір. При житті він не подавав заяви про її реєстрацію в квартирі. Комунальні послуги вона не сплачувала. Зараз проживає за місцем своєї реєстрації. Просить постановити рішення про її право проживати в цій квартирі.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі ордеру №4692 від 06.09.1991 року ОСОБА_4 отримав квартиру АДРЕСА_1 на сім»ю з чотирьох осіб на себе, дружину ОСОБА_5, доньку ОСОБА_6 та мати дружини ОСОБА_7.

Мати позивачки та її бабуся ОСОБА_7 померли раніше.

Позивач уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_2. ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Станом на березень 2015 року в квартирі були зареєстровані ОСОБА_4, його донька ОСОБА_1 та син позивачки ОСОБА_2. Вказані обставини підтверджуються наданими суду ордером №4692 та довідкою з МКП «Основаніє».

При цьому, в 2008-2009 роках позивач та її син проживали без реєстрації в м.Запоріжжі, вул.Буревісника,2-а за місцем мешкання чоловіка позивачки, там же позивач сплачувала комунальні послуги, в зв»язку з чим надавала батьку та відповідачці довідку з квартального комітету, щоб за місцем її реєстрації в АДРЕСА_2 на неї та сина не нараховувались комунальні послуги. Вказані обставини підтверджуються довідками голови квартального комітету від 31.01.2007 року та 25.04.2008 року.

В подальшому позивач розійшлась з чоловіком, на даний час за вказаною адресою не проживає.

Після смерті матері позивачки її батько ОСОБА_4 26.10.2001 року уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3, і з 2002 року відповідач проживає у вказаній квартирі. На час смерті ОСОБА_4 його шлюб з ОСОБА_3 розірвано не було.

Згідно паспорту громадянки України, наданого суду для огляду у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 /зараз ОСОБА_8/,74.

23 березня 2015 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом І-ЖС №319477 від 24.03.2015 року.

11 серпня 2015 року видано свідоцтво про право власності на житло №939, згідно якого квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

На час подання позовної заяви відповідачка продовжувала проживати у вказаній квартирі, але спільне проживання позивачів з нею неможливе, добровільно виїжджати відповідач відмовлялась, тому позивач з сином вимушені винаймати житло.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.01.2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено, та виселено ОСОБА_3 з вказаної квартири.

Відповідно до постанови державного виконавця ВП №49932730 від 16.03.2016 року, вказане рішення суду виконане, відповідач виселена з квартири.

Ухвалою суду від 06.06.2016 року заочне рішення від 04.01.2016 року скасоване за заявою відповідачки.

Відповідач не сплачує комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1, чого вона не оспорює у судовому засіданні, а позивач вимушена погашати заборгованість по комунальним послугам перед МКП «Основаніє» та «МТМ», яка утворилась в 2012- 2014 роки, що підтверджується наданими суду постановами про відкриття виконавчих проваджень.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 /зараз ОСОБА_8/,74, в середині 1990-х років вона зареєструвала у себе і відповідачку ОСОБА_3, яка до цього мала свою квартиру, але потім квартири позбулась. В даний час відповідач проживає у неї за місцем своєї реєстрації. Відповідач проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 до його смерті у квартирі АДРЕСА_1, вони жили нормально. ОСОБА_4 висловлював намір прописати ОСОБА_3 у своїй квартирі, обіцяв їй, що вони буде проживати в квартирі, але помирати він не збирався. Чому він не зареєстрував її в квартирі свідку не відомо.

Позивач пояснила суду, що на даний час з сином вимушена винаймати житло, оскільки в квартирі АДРЕСА_3 вони проживати не можуть, там жити неможливо відключені світло, газ та вода, оскільки дуже велика заборгованість за комунальні платежі, квартира в поганому стані, потребує ремонту. На даний час в квартирі ніхто не проживає, ОСОБА_3 там також не проживає.

Вислухавши сторони, свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав.

У відповідності до ст.401 ЦК України право користування чужим майном /сервітут/ може бути встановлене щодо нерухомого майна. Нормами ст.406 ЦК України передбачені підстави припинення сервітуту, а саме п.4 передбачає можливість його припинення в зв»язку з припиненням обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а п.6 в разі смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

У відповідності до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі.

В даному випадку відповідач ОСОБА_3 була членом сім»ї померлого наймача жилого приміщення тоді ще неприватизованої квартири АДРЕСА_1.

Батько позивачки ОСОБА_4 помер 23.03.2015 року, проте на час його смерті квартира АДРЕСА_1 не була приватизована, він був наймачем вказаного жилого приміщення. До своєї смерті ОСОБА_4 не подавав заяви про приватизацію квартири та про реєстрацію відповідачки, як члена своєї сім»ї, у вказаній квартирі, що не оспорюється сторонами по справі.

На даний час квартира є об»єктом спільної сумісної власності позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які належним чином зареєстрували своє право власності на неї, приватизувавши квартиру після смерті ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_3 не є членом сім»ї власників вказаної квартири, її чоловік помер, суду не надано даних про те, що вона зверталась до власників квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо встановлення їй особистого сервітуту.

Зустрічні позовні вимоги до позивачів щодо встановлення сервітуту відповідачем також не заявлялись.

Таким чином, в даному випадку є підставі для припинення сервітуту в зв»язку з припиненням обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а саме в зв»язку зі смертю особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут, тому позовні вимоги про виселення відповідача підлягають задоволенню.

Крім того, відповідач зареєстрована в іншому місці, тому має право користування іншим жилим приміщенням, де зараз і проживає.

Керуючись ст.10,11,60,208,212-218 ЦПК України, ст.401,406 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя