РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності в об"єкт самостійної власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності в об"єкт самостійної власності, в якому просить суд виділити йому ОСОБА_2, в натурі 9/100 домоволодіння загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м. у складі приміщень: 2-1 коридор площею 3,6 кв.м., 2-2 санвузол площею 4,9 кв.м., 2-3 кухня площею 11,6 кв.м., 2-4 житлова площею 16.4 кв.м., 2-5 підсобна площею 20,3 кв.м. та господарські приміщення Б-1 сарай, пг/Б-1 погріб, із спільної часткової власності на вулиці Садовського, 7 в м. Рівне в окремий самостійний обєкт - квартиру №2 із розміром частки 1/1, припинивши право спільної часткової власності на цю частку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що йому належить 9/100 частин житлового будинку №7 на вулиці Садовського в м. Рівне, на підставі рішення Рівненського міського суду від 19 листопада 2010 року по справі № 2-13698/10. Іншими співвласниками житлового будинку є відповідачі по справі ОСОБА_3, якій належить частка 30/100 ( 7/100+21/100), ОСОБА_4, якому належить 1/2 частина будинку та ОСОБА_5, якому належить 13/100 частин житлового будинку, що стверджується Інформаційною довідкою №75279045 від 09.12.2016 р.

Фактично приміщення житлового будинку є ізольованими один від одного і складають окремі квартири, мають окремі інженерні мережі та всі співвласники мають окремі особові рахунки на комунальні послуги, у яких є умовні номери квартир. Так належні йому у будинку квартири позначаються як квартира №2.

В даний час, він, як співвласник частини житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння) бажає виділу належної йому частки майна в натурі в окремий ізольований обєкт нерухомості з метою реалізації правомочностей власника майна, оскільки в інший спосіб зареєструвати право власності на належну йому частину приміщень як ізольований обєкт нерухомого майна неможливо.

Враховуючи те, що він не має можливості реалізувати своє право виділу в натурі частки з нерухомого спільного майна в позасудовому порядку, вимушений звертатися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_2 подав суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали суду письмові, нотаріально посвідчені заяви, в яких позовні вимоги ОСОБА_2 визнали і не заперечують проти їх задоволення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на підставі рішення Рівненського міського суду від 19 листопада 2010 року по справі № 2-13698/10 на праві власності належить 9/100 частин житлового будинку №7 на вулиці Садовського в м. Рівне.

Решта вказаної будівлі належить відповідачам: ОСОБА_3, 30/100 ( 7/100+21/100), ОСОБА_4, 1/2 частина будинку та ОСОБА_5, 13/100 частин житлового будинку.

Як слідує з із Висновку щодо технічної можливості виділу частки обєкту нерухомого майна від 01 грудня 2016 р., виконаного КП «РМБТІ» 9/100 частин будинку у складі приміщень: 2-1 коридор площею 3,6 кв.м., 2-2 санвузол площею 4,9 кв.м., 2-3 кухня площею 11,6 кв.м., 2-4 житлова площею 16.4 кв.м., 2-5 підсобна площею 20,3 кв.м. та господарські приміщення Б-1 сарай, пг/Б-1 погріб за технічними показниками мають окремий вихід та відокремлені інженерні мережі і тому може бути виділена в натурі в окремий цілий обєкт.

Частиною першою статті 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно вимог частин першої - третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У відповідності до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Порушення цього права не дає можливості позивачу у повній мірі реалізувати свої права власника майна, а саме, в частині розпорядження на власний розсуд належним обєктом нерухомості.

Згідно вимог частини другої статті 364 ЦК України, обмеження права співвласника на виділ своєї частки в натурі може мати місце лише у випадках, коли такий виділ не допускається згідно із законом або є неможливим у звязку з неподільністю речі, що по справі не встановлено.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.16 ЦК України серед інших способів захисту цивільних прав є визнання права та інтересів.

За змістом роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в п. 14 постанови від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", об'єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями, якщо про це заявлено позов.

В постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 р. у справі № 6-12цс13 зазначається, що установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому такі частини не перетворюються в обєкт самостійної власності кожного з них.

Виходячи з аналізу норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійними виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок ВСУ щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи встановлені по справі обставини, з метою захисту прав позивача, суд вважає необхідним виділити в натурі належну йому частку у розмірі 9/100 частин житлового будинку по вулиці Садовського,7 в місті Рівне в складі визначених технічним паспортом приміщень.

При цьому суд приймає до уваги як технічну можливість виділу частки в натурі, про що свідчить досліджена судом технічна документація, так і фактичну відсутність заперечень на це з боку інших співвласників відповідачів по справі.

Кеpуючись ст.ст.3,10,11,60,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повнiстю.

Виділити ОСОБА_2, в натурі 9/100 домоволодіння загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м. у складі приміщень: 2-1 коридор площею 3,6 кв.м., 2-2 санвузол площею 4,9 кв.м., 2-3 кухня площею 11,6 кв.м., 2-4 житлова площею 16.4 кв.м., 2-5 підсобна площею 20,3 кв.м. та господарські приміщення Б-1 сарай, пг/Б-1 погріб, із спільної часткової власності на вулиці Садовського, 7 в м. Рівне в окремий самостійний обєкт - квартиру №2 із розміром частки 1/1, припинивши право спільної часткової власності на цю частку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя: