Справа № 545/1809/16-ц
Провадження № 2/545/809/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.

за участі секретаря Блажієвської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: державний нотаріус Першої полтавська державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після смерті спадкодавця, спадкоємиць за законом звернувся до нотконтори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку виправленням які містять у правовстановлюючих документах.

В судове засідання позивач не з»явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, зазначивши, що вони не заперечують з приводу задоволення заявлених позовних вимог. При вирішенні справи по суті покладаються на розсуд суду.

Від третьої особи Першої Полтавська державної нотаріальної контори до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 21 травня 2012 року помер батько позивачки, - ОСОБА_4, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 22.05.2012 року складено відповідний актовий запис № 926, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 215372 від 22.05.2012р.

Після смерті спадкодавця, ОСОБА_4, відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на Селянське (фермерське) господарство "САД" , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,16 га, розташованої в с. Миколаївка ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області, земельну ділянку площею - 2,96 га. для ведення фермерського господарства, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство», до складу майна фермерського господарства /складеного капіталу/ можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, обладнання, а також інші майнові права/в т.ч. на інтелектуальну власність/ грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України № 973 -1 від 19.06.2003 року «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства /цілісного майнового комплексу або його частини/ здійснюється відповідно до закону.

Також встановлено, що 28.07.1997 року розпорядженням Голови районної Полтавської держадміністрації за № 401 було зареєстроване Селянське (фермерське) господарство «Сад».Зміни та доповнення зареєстровані від 22.07.2003р. № 476, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи № 189621 серії АОО від 11.06.1998р., номер запису в ЄДРПОУ 1 003698. Головою та засновником СФГ «САД» померлий,- ОСОБА_4.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, 16.07.2015 року у встановленому законом порядку, позивачка звернулася до Першої полтавської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Спадкова справа після померлого, ОСОБА_5, заведена 05.11.2012 року.

В матеріалах спадкової справи знаходяться:

- заява від імені ОСОБА_6 (донька) про прийняття спадщини від 05.11.2012р. № 1128;

- заява від імені ОСОБА_7 (донька) про відмову від прийняття спадщини від 05.11.2012р.;

- заява від імені ОСОБА_8 (донька) про відмову від прийняття спадщини від 05.11.2012р.

Судом встановлен, що позивач - ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом на майно, що лишилося після смерті батька, ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом. Від спадщини вона не відмовилась, є членом селянського (фермерського) господарства «Сад» та продовжує займатися всіма справами, пов'язаними із статутною діяльністю господарства, тобто фактично вступила у його володіння.

Відповідно до п.5.3. статуту фермерського господарства, у разі втрати працездатності або досягнення пенсійного віку,засновник господарства у встановленому законом порядку передає свої права на володіння і користування земельною ділянкою іншому члену сімї, який спільно з ним веде господарство. Успадкування земельної ділянки і майна господарства здійснюється відповідно заповіту або в порядку, встановленому законом.

Як встановлено, за життя - ОСОБА_5 для ведення фермерського господарства, була виділена земельна ділянка площею 67,60 гектарів, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 001003 виданого Полтавською районною радою.

У вищезазначеному акті по-батькові власника зазначено «Казимирович», тоді як згідно свідоцтва про смерть по-батькові спадкодавця зазначено «Казимірович», а оскільки подані документи містять розбіжності, підстав видачі свідоцтва про право на спадщину немає, крім того, спадкоємцем не надано свідоцтво про право власності на фермерське господарство як на цілісний майновий комплекс.

За вказаних підстав спадкоємцю за законом ОСОБА_1 було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вищезгадане спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2015 року № 1256/02-31.

Також встановлено, що до спадкової маси після померлого ОСОБА_4 увійшла також земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,16 га, розташованої в с. Миколаївка ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області. Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджується Дежавним актом на право приватної власності на землю ІУ-ПЛ № 035972, виданий 24.12.2002 року ОСОБА_2 сільською радою Полтавського району.

У вказаному акті міститься виправлення по-батькові власника, а саме «Казімірович» виправлено на «Казимірович», а оскільки подані документи не можуть містити виправлення, підстав видачі свідоцтва про право на спадщину немає, крім того, спадкоємцем не надано свідоцтво про право власності на фермерське господарство як на цілісний майновий комплекс.

За вказаних підстав спадкоємцю відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2015 року № 1257/02-31.

До спадкового майна після померлого ОСОБА_4, також ввійшла земельна ділянку площею 2,96 га для ведення фермерського господарства, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка належала померлій 08.02.2006р., ОСОБА_9, спадкоємцем якої був її чоловік (батько позивачки) - ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не у встановленому законом порядку не оформив своїх спадкових прав.

Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯБ № 942199, виданий 31.03.2006 року Полтавським районним відділом земельних ресурсів.

Згідно ст. 23 ЗУ «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Спадкоємцем нотаріусу не надано свідоцтво про право власності на фермерське господарство як на цілісний майновий комплекс.

Із зазначених підстав спадкоємцю за законом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на фермерське господарство та було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вищезгадане спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2015 року № 1255/02-31.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Отже, суд вважає, що відсутність правовстановлюючого документу, що засвідчує право власності спадкодавця на фермерське господарства як на цілісний майновий комплекс, а також виправлення які містяться в державних актах на земельні ділянки, позбавляють спадкоємця за законом можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на нього та одержати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті.

Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст..125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою

особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, роз»яснено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання за нею як за спадкоємцем за законом права власності на спадкове нерухоме майно після померлого ОСОБА_4

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 376, 392, 1216, 1218, 1225 1223, 1278, 1296 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 60, 130, 174, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: державний нотаріус Першої полтавська державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на Селянське (фермерське) господарство «Сад» (цілісний майновий комплекс), в порядку спадкування за законом на майно померлого ОСОБА_4

Казимировича.

Визнати за ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,16 га, розташованої в с. Миколаївка ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області в порядку спадкування за законом на майно померлого ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 2,96 га для ведення фермерського господарства, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області в порядку спадкування за законом на майно померлого ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, якщо рішення було ухвалено без участі особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10