Справа № 344/3609/16-ц
Провадження № 2/344/3123/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

01 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що Відповідач від народження сина ( ІНФОРМАЦІЯ_1), не брав та не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, не цікавиться його здоров"ям, не виконує свої батьківські обов"язки.

Позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації. ( а.с.40, 46).

Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи ( а.с.40, 46).

Представником Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подано заяву про розгляд справи у її відсутності.

Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву Позивача, в якій вона не заперечує проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачкою достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 проживала у цивільному шлюбі з 2013 року по 2014 рік. Від шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.5). Син, ОСОБА_3 проживає разом з Позивачкою та перебуває на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, проте він з самого народження дитини не брав і не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров"ям, успіхами у навчанні, не виконує своїх батьківських обов"язків.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.01.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено, вирішено стягувати з Відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, ( а.с.10-11), однак Відповідач починаючи з 26.11.2015 року жодної копійки на утримання сина не виділив, ухиляється від сплати аліментів.

Відповідно до довідки-інформації дошкільного навчального закладу ( ясла-садок) №16 "Сонечко", за час перебування дитини ОСОБА_3, батько ОСОБА_2 жодного разу не появлявся до дитини, вихованням дитини займається тільки мама. ( а.с.8).

Оскільки, всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються Позивачем самостійно без участі та підтримки зі сторони Відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Представником служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надано суду висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_3, в якому з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ( а.с.43-45).

Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Відповідно до висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 проживали за адресою АДРЕСА_2 перемістилися з тимчасово окупованої території (району проведення внтитерористичної операції) за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 відвідує ДНЗ №16 "Сонечко". Згідно інформацією ДНЗ від 05.05.2016 року №53 вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 І оплачує всі витрати, за час перебування дитини в садку батько ОСОБА_2 жодного разу не з"являвся.

У інформації ДНЗ №16 "Сонечко" від 06.05.2016 року №57 зазначено, що малолітній ОСОБА_3 є дитиною віком до 3 років, тому з ним не проводиться психодіагностичне обстеження щодо вивчення рівня міжособистісних відносин у сімейному середовищі.

З виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворго МДКЛ від 16.05.2016 року випливає, що здоров"ям дитини цікавиться виключно мати.

З довідки "Про неотримання аліментів" ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 24.05.2016 року №2-19/В-23/ відомо, що Позивач не отримувала аліменти з Відповідача у період з 20.04.2016 р. по 20.05.2016 р. на утримання сина ОСОБА_3.

Відповідно до інформації ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 01.07.2016 року №394/108/37-2016 відомо, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Івано-Франківській області ОСОБА_2, 1981 р.н. на території області не значиться. Однак, Кіровським РВ Донецького МУ ГУМВСУ в Донецькій області у 2012 році стосовно ОСОБА_2, уродженця Донецької області, порушено кримінальну справу за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів.

А тому, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Докази, які б спростовували викладені у позовній заяві обставини, в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням того, що Відповідач проявляє байдужість до дитини, не бере участі у його вихованні, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 141, 180-182, 184, 164 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав,- задоволити.

2.Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 1981 року народження, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домбровська Г.В.