Справа № 439/538/16 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/6562/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Копняк С.М., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" ОСОБА_4 на заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" про захист прав споживача, визнання недійсним договору фінансового лізингу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину Договору Фінансового Лізингу № 002935 від 24.03.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 "Лізингова компанія "Ваш Авто" та стягнуто з ОСОБА_5 "Лізингова компанія "Ваш Авто" на користь ОСОБА_2 сплачені останнім кошти у розмірі 64 000 грн. згідно договору Фінансового лізингу №002395 від 24 березня 2016 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 "Лізингова компанія "Ваш Авто" в дохід держави 640 грн. судового збору.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2016 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_5 "Лізингова компанія "Ваш Авто" ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржила представник відповідача ОСОБА_5 "Лізингова компанія "Ваш Авто" ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, що договір фінансового лізингу від 24.03.2016 року № 002935 та додатки до договору відповідають вимогам закону. Договір містить найменування товару (предмет лізингу), розмір лізингових платежів та строк лізингу. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення договору є особисте підписання позивачем кожної сторінки самого договору та додатків до нього, а отже було досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Правочин сторонами укладено в письмовій формі, особисто підписано позивачем та повноважною особою відповідача. Таким чином, було дотримано усі вимоги для визнання правочину чинним, передбачені законодавством України. Вказує на те, що в обгрунтування підстав, що договір підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, суд посилався на положення ст.ст. 806, 628, 799 ЦК України. Однак, судом не враховано, що виходячи з характеру спірних правовідносин, вони безпосередньо врегульовані спеціальним Законом України «Про фінансовий лізинг», яким керувався суд при винесенні рішення, та вірно зазначив, що в силу ст. 6 зазначеного Закону договір фінансового лізингу має бути укладений у письмовій формі і не є обов'язковим його нотаріальне посвідчення. Враховуючи, що відносини, пов'язані з лізингом, врегульовано спеціальними нормами права, які в силу закону підлягають застосуванню з врахуванням лише загальних положень за типами договорів купівлі-продажу, найму (оренди) та прокату, яким не передбачено обов'язкової нотаріальної форми, не підлягають врахуванню інші спеціальні положення за різновидами договорів одного типу договору, зокрема договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи.

Просить заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, 24 березня 2016 року між позивачем і відповідачем було укладено договір Фінансового лізингу № 002395 (далі Договір) з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є: автомобіль марки «КІА Sportage» (а.с. 5-10).

Відповідно до квитанції від 24 березня 2016 року № 15336998 (а.с.13), ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_5 " Лізингова компанія "Ваш Авто" грошові кошти в сумі 64 000 гривень. Призначення платежу у квитанції зазначено як "Платіж згідно Договору Фінансового Лізингу № 002935 від 24.03.2016р."

Як зазначено в п.1.4 Договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо.

За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

В договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару.

В силу ч. 1 ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, то пункт 1.4 Договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням ст. 808 ЦК України щодо солідарної відповідальності продавця і лізингодавця, і водночас це обмежує права споживача на захист і отримання відшкодування у передбачених законом випадках.

Такі умови договору суд першої інстанції обґрунтовано визнав несправедливими.

Несправедливими також є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; визнання ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається.

Частинами 1, 2, 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Згідно з п. 5.4 Договору, лізингодавець звільняється від відповідальності стосовно будь-яких претензій, вимог або проваджень проти лізингодавця як власника предмета лізингу щодо будь-якого травмування, смерті, пошкодження або втрати, спричинених навколишньому середовищу, юридичним або фізичним особам або майну, що пов'язано з володінням, експлуатацією, транспортуванням та ін. предмета лізингу.

Ст. 10 Договору передбачає, що у разі відмови лізингоодержувача і від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмету лізингу, лізингодавець вправі в односторонньому порядку розірвати договір, а лізингоодержувач зобовязаний повернути предмет лізингу, при цьому сплачені споживачем платежі поверненню не підлягають.

Нечітке визначення підстав зміни розміру платежів, вартості предмету лізингу та порядку перерахунку з одночасним правом в односторонньому порядку змінювати ці умови, надають лише одному учаснику відносин право на збільшення платежів та вартості у формально правильній поведінці і призводить до позбавлення іншого учасника правовідносин можливості будь-яким чином впливати на зміну істотної умови договору.

Окрім того, право лізингодавця в односторонньому порядку змінювати та розривати договір (п. 10.15.) жодним чином не урівноважується і не симетрується з аналогічним правом лізингоодержувача, для якого, натомість, встановлені жорсткі зобовязання та непропорційно великі розміри штрафу. Так, очевидно несправедливим та спрямованим на обмеження прав та шкоду споживачеві вбачається п. 10.14 Договору, яким передбачено, що за дострокову сплату платежів лізингоодержувач сплачує штраф в розмірі 10% від суми дострокового погашення.

Відповідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до несправедливих умов договору відноситься надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору.

Отже, положення ст. 10 Договору є несправедливими, оскільки встановлюють жорстку відповідальність за порушення умов договору лише споживача, усувають відповідальність відповідача, не надають право споживачу вимагати дострокового розірвання договору, передбачають покладення на споживача штрафу за дострокове розірвання договору.

Несправедливим є також умови п. 12.1. ст. 12 Договору, які надають відповідачу право не повертати суму сплаченого адміністративного платежу, а також частину авансового платежу у випадку розірвання договору з ініціативи лізингоодержувача у випадку неотримання транспортного засобу.

Таким чином, виходячи з системного аналізу змісту договору лізингу правових висновків Верховного суду України висловлених у справах №6-3020 цс15 від 11 травня 2016 року та та №6-330цс16 від 08 червня 2016 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про включення відповідачем у договір несправедливих умов (п. 1.4 ст. 1 п. 5.4. ст.5, п.п. 10.15, 10.14 ст. 10, п. 12.1. ст. 12), що тягне за собою визнання правочину нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину у вигляді стягнення з ОСОБА_5 «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь позивача сплачених ним коштів в сумі 64000 гривень.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_6