Ухвала

іменем україни

14 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права забудовника в порядку спадкування; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права забудовника в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Богунського районного суд м. Житомира від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права забудовника в порядку спадкування.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що після смерті дружини відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1, площею 40,5 кв. м (до будинку належить сарай «Б» та огорожа № 1), який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 листопада 2000 року. Зазначав, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05 березня 2014 року за ним визнано право власності на ј частини житлового будинку площею 40,5 кв. м, по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 Зазначене рішення в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Житомирської області від 09 квітня 2014 року. Крім того, в спадкову масу входить і права забудовника, що належали спадкодавцю на підставі рішення Житомирської міської ради від 14 грудня 2006 року № 892, оскільки будівництво прибудови за життя дружини не було закінчено. Постановою нотаріуса від 14 липня 2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права забудовника.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнати за ним право забудовника на 2/3 частини двоповерхової житлової прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 разом з господарськими будівлями, в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, з правом здачі прибудови в експлуатацію і отриманням відповідних документів про право власності.

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що його мати була власником 1/2 частини вищевказаного будинку, власником іншої частини є його тітка ОСОБА_6 Після смерті матері спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, є він та ОСОБА_4 Проте, нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просив визнати за ним право власності на спадкове майно ј частини житлового будинку АДРЕСА_1, що належала його матері ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 листопада 2000 року.

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 також звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права забудовника в порядку спадкування.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 листопада 2000 року вона є власником Ѕ частини спірного домоволодіння, яке вона успадкувала після смерті матері - ОСОБА_8 Зазначала, що за життя ОСОБА_8 до будинку було добудовано прибудову, право власності на яку на даний час не зареєстровано, що підтверджується змістом рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 квітня 2014 року. Таким чином, вона, як спадкоємець першої черги, після смерті матері має право на спадкування Ѕ частини майнових прав забудовника першого поверху прибудови. Оскільки дозволів на прибудову другого поверху спірного будинку не надавалося, тому вона є самочинною та не спадкується. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майнові права забудовника.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 просила визнати за нею право забудовника на Ѕ частину жилого будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності.

Рішенням Богунського районного суд м. Житомира від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 02 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право забудовника на Ѕ частини двоповерхової житлової прибудови до частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_7

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_7 право власності на ј частини будинку, сараю «Б», огорожі №1 по АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 листопада 2000 року, виданого державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Кулінічем Р.В. та зареєстрованого в реєстрі № 2-1303.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 в рівних частках, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності на ј частини вказаного житлового будинку, сараю та огорожі № 1, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 листопада 2000 року.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Оскільки будівництво двоповерхової житлової прибудови до частини будинку по АДРЕСА_1 здійснювалося згідно із законом та не було завершено забудовником ОСОБА_7 у зв'язку з її смертю, її права забудовника увійшли до складу спадщини .

Отже, суди дійшли правильних висновків, що ОСОБА_4 має право на спадкування прав забудовника на Ѕ частини спірної двоповерхової житлової прибудови після смерті дружини і підстав для збільшення його частки у спадщині не має, що не позбавляє його права звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Крім того, правильними є висновки судів про те, що оскільки дозвіл на будівництво господарських будівель спадкодавцю не надавався, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Вирішуючи справу в частині позовних вимог ОСОБА_6, суди встановивши, що права забудовника після смерті ОСОБА_8 не увійшли до складу спадщини, дійшли обґрунтованих висновків, що позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання за нею права забудовника на Ѕ частини прибудови до спірного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті матері, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Богунського районного суд м. Житомира від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана