Справа № 359/2165/16-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/4497/16 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 52 10.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

10 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого-МережкоМ.В.

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.

Секретар Бобко О.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 24 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства « Укршахтгідрозахист» про визнання незаконними наказів , встановлення факту дискримінації , поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги ,з урахуванням уточнень до позову , обгрнутовувала тим , що 23 жовтня 2015 року її було призначено начальником відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист».

Наказом №9-к від 28 січня 2016 року її звільнено з роботи згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України ( систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором)

. Даному наказу передували наказ від 21 грудня 2015 року №83 «Про притягнення начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності» та наказ №2 від 22 січня 2016 року «Про притягнення начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності».

Позивач вважає накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності незаконними та винесеними з порушенням вимог трудового законодавства. По-перше, оскільки, її притягнуто до відповідальності на підставі недоведеного проступку, а саме: щодо внесення ОСОБА_2 запису до трудової книжки звільненого працівника, що стало підставою для звернення звільненого працівника до суду. По-друге, наказ про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності від 22 січня 2016 року винесено із порушенням місячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності. По-третє, при звільненні ОСОБА_2 з ініціативи ДП «Укршахтгідрозахист» їй не було видано копію наказу про звільнення, не проведено розрахунок у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, а також не виплачена компенсація за невикористану відпустку. По-четверте, ОСОБА_2 вказала на те, що вона постійно відчувала стосовно себе дискримінацію, що виявлялось в тому, що вона змушена була написати 9 пояснень щодо своєї діяльності на посаді начальника відділу кадрів, відсутності належно облаштованого місця роботи, недопущення до робочого місця, не надання документів для роботи тощо. Позивач ОСОБА_2 вважає, що відповідачем було порушено принцип рівності прав та можливостей, що передбачений Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні».

Враховуючи всі обставини , ОСОБА_2 просила :

-визнати незаконними та скасувати наказ ДП «Укршахтгідрозахист» від 25 грудня 2015 року №83,

- визнати незаконними і скасувати наказ від 22 січня 2016 року №2,

-визнати незаконним і скасувати наказ від 28 січня 2016 року №9-к; - визнати дії ДП «Укршахтгідрозахист» по відношенню до неї актом дискримінації у формі прямої дискримінації;

- поновити ОСОБА_2 на посаді начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» з дати звільнення - 29 січня 2016 року; - --

- стягнути з ДП «Укршахтгідрозахист» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 січня 2016 року по день розгляду справи 24 червня 2016 року у розмірі 34847 гривень,

- стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 24 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду , позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення норма матеріального и процесуального права , та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов..

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено ,що ОСОБА_2 з 22 жовтня 2015 року працювала в ДП «Укршахтгідрозахист» на посаді начальника відділу кадрів (а.с.11).

Наказом ДП «Укршахтгідрозахист» №83 від 21 грудня 2015 року «Про притягнення начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 за неналежне виконання трудових обов'язків, покладених на неї трудовим договором, винесено догану (а.с.42-43).

Підставою для притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності є службова записка провідного юрисконсульта відділу конкурсних торгів та юридичної роботи ДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_3 (а.с.40-41).

Як видно із тексту службової записки ,22 жовтня 2015 року наказом ДП «Укршахтгідрозахист» було звільнено начальника юридичного відділу ОСОБА_4 на підставі п.3 ст.38 КЗпП України у зв'язку з порушенням власником законодавства про працю та умов колективного договору.

Начальник відділу кадрів ОСОБА_2 23 жовтня 2015 року внесла запис до трудової книжки працівника ОСОБА_4, вказавши причину звільнення: «ст.38 уволен по собственному желанию», чим самостійно змінила правову підставу розірвання трудового договору. Вказані дії начальника відділу кадрів порушили право звільненого працівника на пріоритетне здійснення реєстрації в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, що змусило ОСОБА_4 звернутись з позовом до суду до ДП «Укршахтгідрозахист».

Наказом ДП «Укршахтгідрозахист» №2 від 22 січня 2016 року ОСОБА_2 оголошено догану за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, скоєного працівником до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (а.с.38-38).

У відповідності до наказу ДП «Укршахтгідрозахист» №79 від

22 грудня 2015 року було створено комісію з проведення перевірки стану ведення кадрової документації в ДП «Укршахтгідрозахист» (а.с.30).

За результатами роботи даної комісії було складено акт, що і став підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно акту №5 від 24 грудня 2015 року щодо перевірки стану ведення кадрової документації в ДП «Укршахтгідрозахист» начальником відділу кадрів ОСОБА_2 за період з 23 жовтня 2015 року по 30 листопада 2015 року , встановлено ряд порушень: а саме - не заповнення трудових книжок працівників, зокрема: не внесені записи до трудових книжок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про переведення на інші посади що є порушенням вимог п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України.

Не внесено записи про переведення на посаду ОСОБА_7, ОСОБА_5 в особові картки працівників за формою П-2, затвердженої наказом Держкомстату України та Міністерства оборони.

Неналежним чином ведуться особові справи працівників, зокрема, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - відсутня автобіографія, у справі ОСОБА_12 - відсутнє фото, ОСОБА_2 - відсутня автобіографія, згода на обробку персональних даних, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, особова справа ОСОБА_13 - відсутня. Крім цього, усі особові справи працівників оформлені з порушенням Правил роботи архівних підрозділів органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, затверджених наказом Міністерства юстиції України, а саме відсутні: нумерування аркушів справи, внутрішні описи документів справ, підшивання або оправлення справ, оформлення обкладинки (а.с.31-32).

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосований один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Як вбачається з п.5.1 Положення про відділ кадрів, затвердженого генеральним директором ДП «Укршахтгідрозахист» від 04 грудня 2013 року, працівники відділу кадрів несуть відповідальність за неналежне виконання чи невиконання задач і функцій, передбачених цим Положенням в межах, визначених чинним законодавством.

Так, п.2.22 та п.2.27 вказаного положення на працівників відділу кадрів покладено обов'язок по оформленню та зберіганню трудових книжок працівників підприємства, здійснення своєчасного і правильного їх оформлення, здійснення обробки персональних даних працівників підприємства в частині особових справ працівників, особових карток працівників, наказів про прийняття на роботу, переведення та звільнення (а.с.13).

За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд дійшов вірного висновку , що доводи позивача, що обов'язок щодо ведення трудових книжок на неї не покладався, а тому і притягнення її до дисциплінарної відповідальності за вказане порушення є неправомірними, спростовується змістом Положення про відділ кадрів ДП «Укршахтгідрозахист».

У відповідності до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Посилання позивача на те, що наказ ДП «Укршахтгідрозахист» №2 від 22 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, винесено з порушенням місячного строку з дня виявлення проступку спростовується письмовими наявними в матеріалах справи доказами

Зокрема, факт виявлення порушень щодо ведення трудових книжок та особових справ працівників ДП «Укршахтгідрозахист» встановлено актом №5 від 24 грудня 2015 року, складеного комісією з проведення перевірки стану ведення кадрової документації, а відповідний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності винесено відповідачем 22 січня 2016 року, тобто у межах місячного строку, передбаченого ст.148 КЗпП України.

Аналогічним чином розраховується місячний строк про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 відповідно до наказу ДП «Укршахтгідрозахист» №83 від 21 грудня 2015 року, який винесений на підставі службової записки від 21 грудня 2015 року, якою і було виявлено проступок ОСОБА_2

Зважаючи на викладене, висновок суду ,що наказ ДП «Укршахтгідрозахист» №83 від 21 грудня 2015 року та наказ №2 від 22 січня 2016 року «Про притягнення начальника відділу кадрівДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності» відповідає вимогам закону , є цілком обгрунтованим , і підстави для їх скасування відсутні.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

З урахуванням викладених обставин , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу ДП «Укршахтгідрозахист» від 28 січня 2016 року №9-к «Про звільнення начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» ОСОБА_2.» і відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника відділу кадрів ДП «Укршахтгідрозахист» .

Висновок суду про відмову задоволенні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання дій ДП«Укршахтгідрозахист» по відношенню до неї актом дискримінації у формі прямої дискримінації є вірним.

Як встановлено судом першої інстанції , доводи ОСОБА_2 про те , що . вона постійно відчувала до себе дискримінацію зі сторони ДП «Укршахтгідрозахист», що проявилась з першого дня виходу її на роботу після тимчасової непрацездатності не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи .

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.4 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дія цього Закону поширюється на відносини між юридичними особами публічного та приватного права, місцезнаходження яких зареєстровано на території України, а також фізичними особами, які перебувають на території України. Дія цього Закону поширюється, в тому числі, на сферу трудових відносин, у тому числі застосування роботодавцем принципу розумного пристосування.

Згідно принципів, визначених п.1 ч.1 ст.2 цього Закону України законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб.

Відповідно до роз'яснень термінів, які вживають у згаданому Законі, пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними; утиск - небажана для особи та/або групи осіб поведінка, метою або наслідком якої є приниження їх людської гідності за певними ознаками або створення стосовно такої особи чи групи осіб напруженої, ворожої, образливої або зневажливої атмосфери.

Всупереч обов'язку, передбаченого ч.1 ст.60 ЦПК України, ОСОБА_2 не надала до суду належних та допустимих доказів, які свідчили про те, що ДП «Укршахтгідрозахист» вчиняло стосовно неї дії, якім мають ознаки прямої дискримінації чи утиску, оскільки вимоги щодо належного виконання своїх обов»язків , передбачених трудовим договором , не є проявами дискримінації .

З огляду на це, суд першої інстанції вірно вважав зазначені обставини лише припущеннями позивача, які не можуть буди покладені в основу судового рішення.

У відповідності до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про поновлення на роботі ,у задоволенні яких ОСОБА_2 відмовлено , тому суд вірно відмовив у задоволенні цієї частини вимог , а також вимог про стягнення моральної шкоди .

За таких обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи , які співвпадають із доводами позовних вимог, які судом першої інстанції були досліджені в повному обсязі ,колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не грунтуються на вимогах закону і не спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає ,що рішення відповідає обставинам справи , постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 24 червня 2016 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді