Справа № 204/1173/16-ц
Провадження № 2/204/937/16
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича B.C.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

17 лютого 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить здійснити поділ спільного майна подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, виділити у власність ОСОБА_1 2/3 частину кв.№53 в буд.№6 по вул.Краснопільська в м.Дніпропетровську - вартістю 39986грн., оскільки частка майна може бути збільшена, бо із позивачем проживає неповнолітня донька, виділити у власність ОСОБА_2 1/3 частину кв.№53 в буд.№6 по вул.Краснопільська в м.Дніпропетровськ - вартістю 19993грн., виділити частки майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, в натурі позивачу та відповідачеві, виділити у власність позивачу: меблі: 2 дивана, крісло, 3 шафи, стіл, набір кухонної меблі загальною вартістю 9500грн., гроші на купівлю яких були надані батьками позивача, мікрохвильову піч LG вартістю 500грн.; електропіч Indesit вартістю 1500грн., компютер Acer вартістю 1000грн. та монітор LG вартістю 500грн., пральну машину Indesit вартістю 1000грн., мясорубку Scarlett вартістю 300грн.; блендер Vitek вартістю 300грн., фотоапарат Samsung вартістю 500грн., стягнути на користь позивача матеріальну затрату на проведення оцінки майна у сумі 300грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.12.1999р. між сторонами було зареєстровано шлюб про що відділом реєстрації актів громадського стану виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис №1140. Від спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_3, 29.06.2000р.н. На цей час із позивачем проживає її неповнолітня донька, яка знаходиться на її матеріальному забезпеченні та вихованні, так як колишній чоловік не виплачує позивачу аліменти довгий час та не приймає ніякої участі у вихованні доньки. Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.10.2012р. шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, у жовтні 2006р. за кошти, що були надані батьками позивача, позивачем та між продавцями - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрований в реєстрі за № Д - 350 від 11.10.2006р. набуто майно - придбала квартиру №53 в буд.№ 6 по вул.Краснопільська в м.Дніпропетровську. Сторони договору купівлі - продажу квартири дійшли взаємної згоди щодо вартості квартири у сумі, яка становила 80800грн. Згоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу сторони не досягли. 18.08.2015р. на замовлення позивача була проведена оцінка майна за адресою:Дніпропетровськ обл., АДРЕСА_1. Виходячи з вищезазначеного та зважаючи на вказані істотні умови для збільшення частини квартири, позивач вбачає виділити їй у 2/3 частини квартири, а відповідачеві у розмірі 1/3 частини квартири, також, виділити у власність позивачу: меблі: 2 дивана, крісло, 3 шафи, стіл, набір кухонної меблі загальною вартістю 9500грн., гроші на купівлю яких були надані батьками позивача, мікрохвильову піч LG вартістю 500 грн., електропіч Indesit вартістю 1500грн., компютер Acer вартістю 1000грн. та монітор LG вартістю 500грн., пральну машину Indesit вартістю 1000грн., мясорубку Scarlett вартістю 300грн., блендер Vitek вартістю 300грн., фотоапарат Samsung вартістю 500грн.

У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає.

У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

10 грудня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №1140, який рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.10.2012р. розірвано (а.с.8).

Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - донька ОСОБА_3, 29 червня 2000р.н., що визнано сторонами у справі.

У період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, у жовтні 2006р. позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири, що зареєстрований в реєстрі за № Д - 350 від 11.10.2006р. придбала квартиру №53 в буд.№ 6 по вул.Краснопільська в м.Дніпропетровську (а.с.9).

Сторони договору купівлі - продажу квартири дійшли взаємної згоди щодо вартості квартири у сумі, яка становила 80800грн.

Згоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу сторони не досягли.

18 серпня 2015р. була проведена оцінка майна за адресою:Дніпропетровськ обл., АДРЕСА_1 на замовлення позивача, що підтверджується звітом про оцінку майна, який виконано на підставі укладеного договору № DN150818-001, дата оцінки та дата завершення - 18.08.2015р., згідно висновку про вартість обєкта оцінки ринкова вартість обєкта становить - 59979грн. (а.с.11-24).

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ст.63 ЦК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленість між ними.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, вирішуючи позовні вимоги про поділ майна подружжя, беручи до уваги той факт, що відповідач визнав позовні вимоги, отже, фактично відмовився від компенсації різниці вартості у спільному майні подружжя, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Що стосується вимоги про виділ часток майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, в натурі позивачу та відповідачу, то вона не підлягає задоволенню, оскільки кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а на підтвердження цієї вимоги жодних доказів позивачем надано не було тобто вона є недоведеною.

Щодо питання про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних затрат на проведення оцінки майна у сумі 300грн., то ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена жодними доказами.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Залишити за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 вартістю 39986грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 вартістю 19993грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на меблі: два дивана, крісло, три шафи, стіл, набір кухонної меблі загальною вартістю 9500грн., гроші на купівлю яких були надані батьками позивача, мікрохвильову піч LG вартістю 500грн.; електропіч Indesit вартістю 1500грн., компютер Acer вартістю 1000грн. та монітор LG вартістю 500грн., пральну машину Indesit вартістю 1000грн., мясорубку Scarlett вартістю 300грн.; блендер Vitek вартістю 300грн., фотоапарат Samsung вартістю 500грн.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7743 (сім тисяч сімсот сорок три)грн. 01коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Тітова