УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога», товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 2 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2012 року з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» (далі - ТОВ «Хлібна нива») стягнуто борг у сумі 832 519 грн 26 коп. Відділом державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення.

19 лютого 2016 року він отримав повістку про виклик до суду у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога» (далі - ТОВ «Правова допомога») про заміну кредитора, зі змісту якої він дізнався, що 10 квітня 2013 року між ТОВ «Хлібна нива» та ТОВ «Правова допомога» укладено договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року до ТОВ «Правова допомога» перейшло право вимоги від боржника ОСОБА_4 виконання зобов'язання щодо повернення позики у розмірі 832 519 грн 26 коп., 3 % річних та процентів за користування позикою.

Про укладення договору про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року його ні ТОВ «Правова допомога», ні ТОВ «Хлібна нива» не повідомляли, хоча даний договір впливає на його права та обов'язки.

Договір про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року від імені ТОВ «Хлібна нива» підписав директор ОСОБА_5, що діяв на підставі статуту. Вказував, що згідно з положеннями статуту товариства директор ТОВ «Хлібна нива» не мав права на укладення договору про відступлення права вимоги без погодження учасників товариства.

З моменту укладення договору відступлення права вимоги, ТОВ «Правова допомога» на його виконання не вчинило жодної дії, в тому числі не повідомило боржника про зміну кредитора.

Постановою господарського суду Черкаської області від 29 квітня 2015 року ТОВ «Хлібна нива» визнано банкрутом, ліквідатором товариства призначено Вінника A.C.

Згідно з інформацією наданої ліквідатором ТОВ «Хлібна нива» документи, які б свідчили, що директор ОСОБА_5 отримував погодження на укладення спірного договору про відступлення права вимоги на підприємстві відсутні.

Позивач вважав, що договір про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року від ТОВ «Хлібна нива» був підписаний неуповноваженою на це особою, без погодження учасників товариства та після звільнення ОСОБА_5 з посади керівника, а тому вказаний правочин вчинений з порушенням вимог ст. 203, ч. 2 ст. 207 ЦК України.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_4 просив визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року, укладений між ТОВ «Хлібна нива» та ТОВ «Правова допомога».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 2 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відсутність передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України підстав для визнання договору недійсним, оскільки договір про відступлення права вимоги з виконання зобов'язання від 10 квітня 2013 року не впливає на права та обов'язки ОСОБА_4, як боржника у зобов'язанні; обсяг цих прав та обов'язків, у зв'язку з укладенням оспорюваного договору, не змінився.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 2 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І.Гулько

С.П.Штелик