АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/889/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1644/16Головуючий у 1-й інстанції Яценко В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Гальонкіна С.А. , Абрамова П.С.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3, що народився 09 вересня 1983 року, на користь ОСОБА_4, що народилась 17 листопада 1990 року, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, що народився 08 червня 2011 року, в розмірі 1500 гривень щомісячно з подальшої їх індексацією відповідно до закону, починаючи з 25 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць прохала допустити до негайного виконання.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що сімейні стосунки у сторін не склалися, малолітній син перебуває на її утриманні та проживає з позивачкою, а відповідач не надає матеріальної допомоги на виховання і утримання дитини.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволений частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущене до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду змінити в частині розміру стягуваних аліментів, задовольнивши її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд неповно з'ясував суттєві обставини справи, зокрема при вирішенні спору суд дав однобоку оцінку доводам відповідача щодо його платоспроможності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 22 січня 2011 року по 01 лютого 2016 року ( а.с.6).

20 липня 2008 року у них народилась дитина, син ОСОБА_5, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.5).

Батьки дитини проживають окремо, відповідач матеріальну допомогу надає добровільно, але на думку позивачки не у достатньому обсязі.

Згідно вимог ст. 141 СК України права та обов'язки матері та батька щодо дитини є рівними незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Врахувавши матеріальний стан позивачки, на утриманні якої знаходиться дитина, та забезпеченість відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позову та можливість стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі 650 грн. на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами статті 182 СК України, розмір аліментів визначається з урахуванням таких обставин, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, виконавши вимоги ст.212 ЦПК України, належно їх оцінив та, враховуючи інтереси малолітньої дитини, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про неофіційні доходи відповідача не можуть бути враховані, оскільки не підтверджені належними і допустимими доказами. Відповідач зареєстрований фізичною особою-підприємцем лише у березні 2016 року (а.с.13) і цей факт не може безумовно свідчити про наявність у відповідача доходів у розмірах, про які твердить позивачка. Долучений до апеляційної скарги договір купівлі-продажу автомобіля (а.с.28) не був наданий суду першої інстанції для дослідження, про наявність у позивачки перешкод для надання цього доказу обґрунтованих доводів не надано. Як пояснив ОСОБА_3 і не заперечувала ОСОБА_2 цей автомобіль батько позивачки передав у користування відповідача задовго до виникнення спору між ними, а при розлученні у звязку з вирішенням майнових суперечок відповідач погодився з пропозицією батька позивачки і оформив договір купівлі-продажу цього автомобіля. Колегія суддів не приймає до уваги посилання апеляційної скарги на договір купівлі-продажу будинку (а.с.30,31), так як цей будинок (недобудований) придбаний у перший рік шлюбу між сторонами. Таким чином, аналіз наведених у апеляційній скарзі доводів з посиланням на перелічені докази у їх сукупності не дає підстав для висновку про те, що матеріальний стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти на користь дитини у розмір більшому, ніж визначив суд першої інстанції.

Оцінюючи письмові докази, які надані сторонами суду апеляційної інстанції, колегія суддів визнає, що вони прямо не підтверджують отримання відповідачем доходів у певному (конкретному) розмірі. Зазначені докази у сукупності з поясненнями сторін підтверджують, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по мірі своїх можливостей намагається матеріально підтримувати свою дитину; за допомогою своєї сестри і батька, які є підприємцями, налаштовує свою підприємницьку діяльність.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, рішення місцевого суду ґрунтується на законі, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: П.С.Абрамов

ОСОБА_7

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов