Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Кваша С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за поданням

Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про примусове проникнення до приміщення боржника,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням про примусове проникнення до приміщення боржника ОСОБА_1 Своє подання державний виконавець мотивував тим, що на примусовому виконанні у Центральному ВДВС ММУЮ перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 490/11820/14-ц від 06 серпня 2015 року. Боржник добровільно рішення суду не виконує, перешкоджає державному виконавцю у вільному входженні до житла з метою виконання рішення. У зв'язку з чим державний виконавець звернувся до суду з поданням, в якому просив надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника для проведення виконавчих дій, а саме перевірки майнового стану боржника та арешту й опису майна з метою подальшої реалізації в рахунок погашення боргу на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд розглядає подання про примусове проникнення до житла без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до приміщення слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням від 09 липня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування та поховання, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину витрат на лікування та поховання ОСОБА_3, який помер 11 квітня 2013 року, в сумі 7 486 (сім тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 67 коп., а також 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

22 лютого 2016 року справу направлено до Апеляційного суду Миколаївської області в зв'язку з надходженням від ОСОБА_1 апеляційної скарги на вищезазначене рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2016 року заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2015 року в частині стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 831 грн. 48 коп. у рахунок відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця та 99 грн. 87 коп. судового збору, в іншій частині вказане рішення суду залишено без змін.

17 травня 2016 року справа була повернута до Центрального районного м. Миколаєва після перегляду в апеляційній інстанції.

Разом з цим, 09 березня 2016 року на адресу суду надійшло подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, тобто в той період, коли матеріали справи перебували в Апеляційному суді Миколаївської області. 19 травня 2016 року матеріали подання разом з цивільною справою № 490/11820/14-ц було передано судді Батченко О.В. для розгляду.

З доданих документів вбачається, що державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби ММУЮ відкрито виконавче провадження № 48484377 з примусового виконання виконавчого листа № 490/11820/14-ц, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 06 серпня 2015 року на підставі заочного рішення суду від 09 липня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частини витрат на лікування та поховання ОСОБА_3, який помер 11 квітня 2013 року, в сумі 7 486 грн. 67 коп., а також 243 грн. 60 коп. судового збору.

Однак, враховуючи те, що заочне рішення, на підставі якого було видано вищезазначений виконавчий лист, було зміно Апеляційним судом Миколаївської області, то виконавчий лист № 490/11820/14-ц, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 06 серпня 2015 року, не підлягає виконанню та виконавче провадження за цим виконавчим листом має бути закінчне.

Таким чином, подання державного виконавця задоволенню не підлягає. Разом з цим, таке не позбавляє права державного виконавця звернутись з аналогічним поданням в ході виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2016 року в разі наявності відповідних підстав.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_4