Справа № 465/6011/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/783/7170/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 Чайковської ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 р. позов ОСОБА_4 ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН) аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН) на утримання двох дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 40% від його загального доходу з дня предявлення позову з 31.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 Чайковська ОСОБА_3

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а висновки суду невідповідають обставинам справи. Вважає, що судом першої інстанції не враховано обставин, які повинні бути враховані при вирішенні питання, зокрема щодо розміру аліментів. Також зазначає, що незважаючи на розлучення із позивачем та проживання спільних дітей із нею у м. Львові, відповідач надалі продовжує утримувати дітей у натуральній формі, зокрема, постійно купує необхідні їм речі, одяг, шкільні та канцелярські приладдя. Декілька разів на місяць батько забирає дітей у м. Київ, де на даний час проживає, для спільного проведення часу. Кошти на утримання дітей відповідача. добровільно сплачує щомісяця в розмірі 50% від нарахованої заробітної плати за місцем роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Газові Автомобільні Заправки». Наведене підтверджується, зокрема копією трудової книжки та довідкою про доходи від 14.03.2016 року №14/03-16-1, в якій відображені доходи ОСОБА_2 за період з 05.05.2015 року по 29.03.2016 року, яка підтверджує, що половина доходів перераховується в якості аліментів для утримання спільних дітей із позивачем. Інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької чи будь-якої іншої діяльності, в тому числі як найманого працівника, він не має. Крім того, представник апелянта вказує на те, що у відповідача на утриманні перебуває інша малолітня дитина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, а відтак вважає, що вимоги про стягнення аліментів в розмірі 40% доходу на двох дітей, є необгрунтованими оскільки це може призвести до неможливості утримання відповідачем сина. Вважає, рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року необхідно змінити, задовольнивши вимоги позивача частково, а саме: стягувати з ОСОБА_2 30% від його доходу за основним місцем роботи щомісячно на утримання дітей: ОСОБА_5 17.09. ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.199-202), проте до суду не зявилися, про поважність причини своєї неявки суд не повідомили, тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи, який згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно загальних засад регулювання сімейних відносин, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім"ї (ч.6ст.7 СК України).

Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 10.08.2002 р., зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10.08.2002 р. серії 1-НО №187141. (а.с. 9)

Під час перебування сторін у шлюбі у них народилась доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 10-11), які проживають із позивачем.

У відповідності дост.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно дост.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом.

Статтею 182 цього ж кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів у розмірі 40% від загального доходу, щомісячно, суд першої інстанції вірно виходив з обовязку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, стану здоровя позивача та дітей.

Колегія суддів перевіряючи визначений судом розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на дітей, вважає, що судом враховано всі обставини, які передбачені ст. 182 СК України, районним судом правильно визначено розмір аліментів.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом.

Колегія суддів вважає, що районний суд задовольняючи позов ОСОБА_4 врахував вимоги норм Сімейного кодексу України та прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 40% від його загального доходу на утримання дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року колегія суддів не вбачає.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 Чайковської ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_8