Справа № 205/7638/14ц
Провадження №2/200/1235/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року станом на 13.06.2014 року у розмірі 155 992,33 дол.США, що у гривневому еквіваленті складає 1 828 230,13 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14.05.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приват Банк» укладено кредитний договір №DNC0GK00000112, на умовах якого позичальник отримала 72 000 дол.США, на строк до 14.05.2027 року. Розмір відсотків за договором становив 10,08%. Позичальник свої зобовязання з погашення кредиту не виконала, у звязку з чим, станом на 13.06.2014 року має заборгованість - 155 992,33 дол.США, що у гривневому еквіваленті складає 1 828 230,13 грн., де 53 654,36 дол.США заборгованість за кредитом, 32 448,29 дол.США заборгованість за відсотками, 7776,00 дол.США заборгованість за комісією, 54 665,16 дол.США пеня, 21,33 дол.США - штраф, 7427,19 дол.США штраф у процентній складовій.

Відповідач ОСОБА_2 позовних вимог не визнав та звернувся до суду із зустрічним позовом, відповідно якого просив визнати договір поруки б/н від 14.05.2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 «Приват Банк» та ОСОБА_2 припиненим.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що п. 5 договору поруки передбачено, у випадку не виконання боржником/позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Як зазначає банк, ним було направлено претензію на його ім'я та є докази направлення. Однак, доказом направлення претензії на його адресу є лише реєстр та фіскальний чек. Зазначене повідомлення направлено в 2014 році, та є єдиним направленим йому повідомленням за весь період з моменту підписання кредитного договору, договору поруки й до моменту подання позову у 2014 році. Повідомлення ним отримано не було. Даний реєстр не може бути доказом, оскільки не є цінним листом з оголошеною цінністю з описом вкладення. На повідомленні відсутні будь-які реквізити, а саме: підпис керівника, відсутня печатка юридичної особи. Пунктом 11 договору поруки передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязання за кредитним договором. Згідно ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки. Отже, порука це строкове зобовязання, і від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 251ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. За збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізацій свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно до закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року по справі №6-583 цс14.

Також, відповідачем зазначено наступне. В період дії кредитного договору, заставодавець ОСОБА_3 допустила порушення виконання своїх зобовязань, внаслідок чого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості, і рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04.02.2013 року з ОСОБА_3 було стягнуто на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року грошові кошти у розмірі 99137,39 доларів США. Рішення набрало чинності 26.03.2013 року. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при зверненні до суду у вересні 2012 році зазначив, що заборгованість за кредитним договором виникла з 15 липня 2009 року. Крім того, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №GNCOGK00000112 від 14.05.07 р., вбачається що заборгованість, яка перевищує місячну суму платежу погашення кредиту, виникла в липні 2007 р., а в травні 2009 р. змінена (збільшена) сума поточного сальдо кредиту, а в жовтні 2009 р. застава, квартира, продана іншому власнику. Тобто, позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було достовірно відомо у 2009 році про існування заборгованості по кредитному договору №DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року. Всі ці дії, виконані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» без згоди та повідомлення поручителя ОСОБА_2 та всупереч договору поруки. Вважає, що такі зміни є істотними змінами і в кредитному договорі, і в похідному договору поруки, та змінюють, збільшують, як обсяг відповідальності та суми зобовязань ОСОБА_2, так і строку дії поруки, який, в даному випадку дорівнює 6-ти місяцям з моменту настання права вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з травня 2009 року. Оскільки цей позов подано у вересні 2014 року. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України, визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Проти зустрічного позову заперечував, просив ньому відмовити, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили в ньому відмовити, посилаючись на припинення договору поруки та сплив строку позовної давності, задоволення вимог кредитора за рахунок заставленого майна. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, у ньому викладені.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, де одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №DNC0GK00000112, на умовах якого позичальник отримала 72 000 дол.США на строк до 14.05.2027 року, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, на придбання квартири, а також у розмірі 14 000 дол.США. на сплату страхових платежів. Щомісячний платіж складає 849,34 дол.США та включає у себе суми на погашення кредиту, відсотків, винагороди, комісії.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 14.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № DNC0GK00000112, відповідно п.1 якого, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості, відсотки за дострокове погашення кредиту за цим договором, зазначені у п.16 цього договору. Так, згідно п.16, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором виконання ОСОБА_3 (боржник) зобовязань за кредитним договором від 14.05.2007 року № DNC0GK00000112, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 72 000 дол.США, а боржник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлювальної лінії, в сумі 72 000 дол.США у строк з 14.05.2007 року до 14.05.2027 включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% за місяць у період сплати з 15 по 22 число кожного місяця; щомісячного у період сплати надавати банку грошові кошти у сумі 849,34 дол.США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні боржником зобовязань по погашенню кредиту у розмірі 2,15% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані згідно цього пункту договору відсотки сплачуються боржником окремо понад суми щомісячного платежу за кредитним договором разом із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу; сплаті винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором. Погашення кредиту здійснюється з 14.05.2007 року по 14.05.2027 року; сплаті пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобовязань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту, комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пені, тощо, здійснюється у відповідності до кредитного договору.

13.09.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3, яка виникла станом на 03.07.2012 року у сумі 99 137,39 дол.США.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04.02.2013 року вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» задоволені.

17.11.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» знову звернулось до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська за позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 12.05.2015 року провадження по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

При предявленні позовних вимог 13.09.2012 року ПАТ КБ «Приват Банк» скористалось правом на дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, таким чином строк предявлення вимог до поручителя розпочав свій перебіг щодо усіх складових зобовязань позичальника з 13.09.2012 року.

14.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки квартири № DNC0GK00000112, предметом якого є забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року за рахунок двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки визначена в 454 500 грн. Даний договір зареєстровано у реєстрі №1028 та накладено заборону на відчуження, зареєстровано у реєстрі іпотек №71/07 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Разом з цим, 14.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, умовами якого визначено, що іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки (двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1) у випадку, коли на момент настання термінів виконання будь-якого зобовязання , передбаченого кредитним договором, вони не будуть виконанні, що має бути підтверджено випискою по рахунку, а також, умови звернення стягнення на предмет іпотеки з інших підстав, ніж наявна заборгованість за кредитом. При продажу предмета іпотеки (один з видів позасудового стягнення на предмет іпотеки) сторони погодились, що ціна продажу предмету іпотеки будь-якій особі встановлюється в розмірі 454 500 грн., якщо інший порядок встановлення ціни не визначений законодавством. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною, визначеною в цьому пункті (п.8). Відповідно до п.9 цього договору, цей договор набуває чинності у разі настання будь-якої із умов, передбачених п.п.3.1-3.3 цього договору, що підтверджується повідомленням іпотекодержателя з вимогою про усунення порушення та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги на адресу іпотекодавця та позичальника за кредитним договором, надісланим відповідно до вимог чинного законодавства.

04.10.2016 року у судовому засіданні представником позивача надано суду витребувану деталізовану довідку про рух по рахунку ОСОБА_3 щодо погашення кредиту № DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року, по дослідженню якої встановлено, що останній платіж здійснено 22.10.2009 року у таких сумах: 779,96 грн., 1406,45 грн., 5669,83 грн., 8952,48 грн., 11013,08 грн., 49407,05 грн., 135628,18 грн., 78 148,20 грн., 134 708,83 грн.

Також, в судовому засіданні 04.10.2016 року представник позивача наполягав на тому, що поручителю перед подачею позову до суду направлялась вимога про усунення порушення, а рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04.02.2013 року досі не виконано.

Сторонами у судовому засіданні визнано, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» у звязку з порушенням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором було використано право на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його продажу, та отримані від продажу кошти зараховані в рахунок погашення кредиту.

Разом з цим, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що кредит повністю не погашений, оскільки вартості заставного майна не вистачило для задоволення вимог щодо сплати тіла кредиту, відсотків, комісії, пені.

В якості предявлення досудової вимоги до поручителя позивачем надано копію реєстру відправки за 29.05.2014 року, у якій зазначено найменування «претензії до боржників».

Станом на 15.10.2009 року відповідно розрахунку заборгованості позивача /а.с.4-6/ заборгованість складала: заборгованість за тілом кредиту 69481,52 дол.США, за відсотками 6945,95 дол.США, пеня 1919,51 дол.США., комісія 1296 дол. США, а всього 79642,98 дол.США, що було еквівалентно 636 347,41 грн.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З пункту 11 договору поруки вбачається, що строк припинення поруки не встановлений, бо визначений моментом належного виконання основного зобовязання.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Зазначене суттєво впливає на початок строку виконання зобовязання, при правильному визначенні якого починає обчислюватись строк предявлення вимог до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 06.11.2013 року №6-116цс13, яка згідно до ст..360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Окрім цього, Верховним судом України 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено правовий висновок, про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, шляхом визнання правочину недійсним та припинення правовідношення.

За таких обставин, при відсутності як доказів направлення повідомлення в адресу поручителя, так і доказів подання позову до поручителя у визначений законом строк, слід визнати обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_2, а в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 81, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, не відшкодовувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» про припинення поруки задовольнити.

Поруку ОСОБА_2 на умовах договору №DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року за належне виконання ОСОБА_3 кредитного зобовязання перед Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 «Приват Банк» з кредитного договору №DNC0GK00000112 від 14.05.2007 року припинити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова