Справа № 439/1466/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
27 грудня 2016 р. м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області
головуючого судді Петейчука Б.М.
судового засідання Ковальчук Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаражу,
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , Територіальної громади м. Броди в особі Бродівської міської ради, в якій просить суд постановити рішення, яким визнати заним, ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаражу № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в межах визначених державним актом серії ЛВ № 1929 від 18.08.1998 року, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ - 1929 від 18.08.1998 року виданий ОСОБА_2 у зв`язку зі зміною власника земельної ділянки.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що на підставі договору купівлі продажу укладеному 23 липня 2003 року між ним ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 придбав у власність гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . Зазначений договір ВК № 161747 посвідчений нотаріусом Бродівської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2309. Вказаний договір він зареєстрував в Золочівському міжрайонному бюро технічної інвентаризації та став власником гаражу, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно . Коли він вирішив приватизувати земельну ділянку, на якій знаходиться гараж, з`ясувалось, що її власником відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії ЛВ-1929 від 18.08.1998 року, є ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується довідкою № 607/0301 від 04.11.2016 року виданою виконкомом Бродівської міської ради. Під час особистої зустрічі відповідач ОСОБА_2 повідомив, що дійсно в 1998 році звертався до Бродівської міської ради із заявою про надання йому земельної ділянки для будівництва гаражу, проте, цього ж року переїхав на нове місце служби у м.Львів, зазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку не отримував. Тому, не заперечує проти надання йому у власність спірної земельної ділянки.
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, подав письмові пояснення, у яких позовні вимоги визнав повністю та просить справу розглядати у його відсутності. Також, пояснив, що дійсно, у 1998 році він проходив військову службу в м. Броди у в/ч НОМЕР_2 . І в той час ним вживалися певні заходи та оформлялися окремі документи для отримання у майбутньому в користування земельної ділянки в районі вул. І. Богуна для будівництва гаража, зокрема, ним було отримано відповідні первинні рішення Бродівської міської ради. У той же час, в 1998 року вирішувалися питання (а в 1999 році вони були реалізовані) щодо переведення по службі до Львівського гарнізону. У зв`язку з чим, із того часу він на постійно відбув до м. Львова, де й проживає по цей час. А тому, зважаючи на переїзд, він втратив будь-яку потребу та інтерес у подальшому набутті такої земельної ділянки в м. Броди, позаяк не міг її використовувати за цільовим призначенням, і цим питанням не займався. У тому числі відповідач не вживав дій щодо оформлення інших необхідних документів для її приватизації, зокрема, й державного акта, про який ідеться в позовній заяві. Більш того, за весь цей тривалий період часу йому ніхто не повідомляв про оспорюваний статус земельної ділянки, а також і він не цікавився її долею, оскільки вважав питання закритим. Вказує, що відомості ж про надання її йому у власність, які надійшли разом із позовом, є для нього неочікуваними. Враховуючи ж ту обставину, що в даному випадку, як засвідчується матеріалами справи, на ім`я відповідача (хоча і без його волі та бажання) дійсно було видано спірний державний акт на право приватної власності на землю, така ситуація породжує правові наслідки для учасників відповідних правовідносин, - зокрема й для фактичних її користувачів, власників споруд на ділянці тощо, які потребують врегулювання. А тому, враховуючи те, що одним із принципів земельного законодавства є раціональне використання землі та здійснення землекористування за цільовим призначенням, беручи до уваги те, що відповідач не мав наміру реалізувати право на приватизацію землі по АДРЕСА_1 , не має наміру та не може використовувати таку земельну ділянку, зважаючи на те, що на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомості, належний іншій особі, а також беручи до уваги інші дійсні обставини справи, вважає за обґрунтоване визнання права власності на землю за фактичним її користувачем - власником нерухомості.
Представник відповідача - Бродівської міської ради, подав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов ОСОБА_1 визнає повністю, просить суд проводити судовий розгляд без присутності представника Бродівської міської ради.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Відповідно до договору купівлі-продажу гаражу, який нотаріально посвідчений 23 липня 2003 року ОСОБА_1 купив у ОСОБА_3 гараж АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що виданий Золочівським міжрайонним БТІ від 09.07.2003, за ОСОБА_1 зареєстроване право приватної власності на гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Таким чином, судом встановлено, що на земельній ділянці, право приватної власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 знаходиться нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється права власності, право користування земельною ділянкою, на які розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Враховуючи наведене, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає, що, відповідно до ст. 120 ЗК України, у зв?язку із набуттям права власності на нерухоме майно до ОСОБА_1 перейшло право власності і на земельну ділянку, на якій розташоване таке нерухоме майно. У зв?язку з цим, право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку припинилося.
Припинення права власності на земельну ділянку попереднього власника, не є підставою для визнання Державного акту на право приватної власності на землю недійсним.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58, 59, 60, 209, 213 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Б. М. Петейчук