Ухвала

іменем україни

22 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_7, треті особи: відділ Державного земельного агентства у Кременецькому районі Тернопільської області, Чугалівська сільська рада Кременецького району Тернопільської області, про визнання недійсними розпоряджень, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом, який у подальшому уточнили і просили визнати частково недійсними розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 12 вересня 2011 року та 31 серпня 2012 року в частині надання ОСОБА_7 дозволу на розробку проекту землеустрою та затвердження цього проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 120,1937 га в оренду терміном на 49 років для ведення фермерського господарства, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17 грудня 2012 року № 01/12, укладений між Кременецькою районною державною адміністрацією Тернопільської області та ОСОБА_7 і скасувати його державну реєстрацію, посилаючись на те, що на підставі оскаржуваних рішень відповідача земельна ділянка, яка накладається з їхніми земельними ділянками, передана в оренду ОСОБА_7

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 липня 2013 року позов задоволено. Визнано частково недійсним розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 12 вересня 2011 року № 546 «Про надання дозволу ОСОБА_7 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту на території Чугалівської сільської ради» зі змінами, внесеними розпорядженням голови Кременецької районної державної адміністрації від 13 січня 2012 року № 22 в частині надання гр. ОСОБА_7 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 120,1937 га в оренду терміном на 49 років для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу за межами населеного пункту на території Чугалівської сільської ради. Визнано частково недійсними розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 31 серпня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_7 на території Чугалівської сільської ради» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років гр. ОСОБА_7 площею 120,1937 га в урочищі «За дубиною» для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту Чугалівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки № 01/12, що укладений 17 грудня 2012 року між Кременецькою районною державною адміністрацією Тернопільської області та ОСОБА_7, а також скасовано його державну реєстрацію.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у даній справі, йому стало про деякі обставини, які не були відомі на час розгляду справи, а саме те, що під час розгляду спору в судах не розглядалися грубі порушення зі сторони адміністрації Законів України «Про звернення громадян», «Про місцеві державні адміністрації», «Про оренду землі», «Про землеустрій», Типового регламенту місцевої адміністрації, а також те, що технічна документація не відповідає фактично тій документації, яка повинна вироблятись для передачі земельних ділянок в оренду та, що судом не було вжито всіх процесуальних заходів щодо повідомлення сторін спору.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2013 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У п. п. 3, 4, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції прийняв до уваги вищенаведені роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2013 року немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
А.В. Маляренко О.В. Ступак

Колегія суддів: