Справа № 465/4485/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/783/5488/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 04.10.2010 року між ПАТ «Акцент-Банк" та відповідачем, укладено кредитний договір, згідно умов якого, відповідачу надано кредит в розмірі 9800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що відповідач свої зобов'язання не виконує,у зв»язку з чим, станом на 16 червня 2015 року виникла заборгованість у сумі 32 579,25 грн., яку позивач просив стягнути.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Акцент-Банк». В апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.10.2010 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9800,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У звязку із порушенням зобов»язання за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість у розмірі 32579,25 грн. Вказує, що доказом користування карткою є виписка по рахунку, де відображено всі операції із погашення заборгованості, а також зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов»язання. Із виписки слідує, що відповідач не лише знімав грошові кошти, але й частково погашав заборгованість. Такі дії з погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти.

В ході розгляду справи встановлено, що 04.10.2010 року між ПАТ КБ "Акцент-Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір у формі подання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до умов договору, відповідачу ОСОБА_2 надано кредит в розмірі 9800,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Із розрахунку суми заборгованості, який наявний в матеріалах справи вбачається, що станом на 16.06.2015 року у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 32579,25 грн., що складається із: заборгованість за кредитом 9814,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 18837,21 грн., заборгованість за пенею та комісією 1900,00, штрафу 1527,58 грн. (процентна складова), та 500,00 грн. (фіксована частина).

Отже, із матеріалів справи випливає, що ОСОБА_2 належним чином не виконав взяті на себе зобовязання у звязку з цим утворилась заборгованість у розмірі 32579,25 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підпис відповідача є лише на Анкеті-заяві та Довідці, а Умови і правила надання банківських послуг, де визначено усі права та обов'язки сторін, та інші істотні умови, відповідачем не підписані, є лише підпис Голови Правління Банку. А відтак, розумінні ст.ст. 626, 638 ЦК України дана Анкета-заява не є договором.

Однак цей висновок суду суперечить нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК України, підписавши Анкету-Заяву, відповідач приєднався до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, які є загальними і їх підписання позичальником не є обовязковим.

Крім того, доказом користування карткою відповідачем є виписка по рахунку. У вказаній виписці відображено всі операції із погашення заборгованості, а також зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов»язання.

Із виписки вбачається, що відповідач не лише знімав грошові кошти, але й частково погашав заборгованість, що свідчить про визнання відповідачем заборгованості по кредиту.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи неповне з»ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду слід скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким позов задоволити частково, стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04.10.2010 року у розмірі - 31584,26 грн., що складається із: заборгованість за кредитом 9814,46 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 18837,21 грн., пені, що за останній рік становить 1000,00 грн., штрафу -500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу (процентна складова) 1482,58 грн. (9814,46 грн. + 18837,21 грн. + 1000 грн. ) х 0,05).

Колегія суддів також вважає безпідставними покликання районного суду на правові позиції Верховного Суду України, викладені в постановах № 6-240 цс14 від 11.02.2015 року та № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, оскільки предметом дослідження у цих постановах було неоднакове застосування судами касаційної інстанції ч.3 ст.254 ЦК України та ч.1,5 ст. 256-258 ЦК України.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Акцен-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акцент-Банк» 31584,26 грн.грн. заборгованості за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» 04.10.2010 року.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_5