Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 грудня 2016р. Справа №642/6110/16 Провадження №2/642/1847/16

Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;

Секретаря Пшенична Т.М.;

За відсутності позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представники яких заявили про розгляд справи за їх відсутності;

розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання право власності та покладення обовязку, -

В С Т А Н О В И В:

В мотивуванні позовних вимог позивач вказала, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром відділу приватизації державного житлового фонду 16.08.1999 року за № 6-99-189959, зареєстрованого Харківським міським БТІ 06.09.1999 року за № 17-6-13562, кожний з із співвласників: мати - ОСОБА_3, батько - ОСОБА_4 та відповідач отримали у власність по 1/3 частці у цій квартирі.

Позивачка в теперішній час проживає м.Люботина.

24 жовтня 2004 року помер наш батько - ОСОБА_4

Спадщину після смерті батька прийняла позивачка та наша з відповідачем мати - ОСОБА_3 15.10.2008 року державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_5 видала позивачки свідоцтво, згідно якого позивачка є власником 1/6 частки вищезгаданої квартири. Таке саме свідоцтво на 1/6 частку у квартирі отримала мати. Таким чином мама стала власником 1/2 частки квартири (1/3 + 1/6).

28 квітня 2015 року мама померла.

Оскільки позивачка - донька померлої та спадкоємиця першої черги за законом, на час відкриття спадщини постійно проживала разом з мамою, була зареєстрована за цією ж адресою, позивачка є особою, що прийняла спадщину.

Крім того, 27.08.2015 року позивачка звернулася до Другої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі цієї заяви була заведена спадкова справа № 264/2015.

У видачі свідоцтва про праву на спадщину позивачки було відмовлено. 03.08.2016 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_6 було винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як зазначено у постанові, видати свідоцтво неможливо, оскільки на час звернення до нотаріусу у позивача був відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Відповідач спадщину після смерті мами не прийняла.

У п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Оскільки з відповідачем виник цивільно-правовий спір позивачка не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права щодо 1/2 частини квартири, яка залишилася після смерті матері, вона вимушена звернутися до суду із вимогою про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної квартири (1/3 частина, що належала матері на підставі свідоцтва про приватизацію квартири + 1/6, що належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька).

Крім того, відповідачка як сестра вже давно ніде не працює, зловживає спиртними напоями і повністю знаходиться на її утриманні. Зрозуміло, що утримувати нашу спільну квартиру вона не може і не має такого бажання. За таких обставин позивачка вимушена за свої мізерні доходи утримувати будинок, де ми разом мешкаємо, а також спірну квартиру: оплачувати комунальні послуги, робити поточні ремонти тощо. Через ці витрати родина перебуває на межі існування, оскільки грошей на життя нам катастрофічно не вистачає.

На неодноразово пропонувала відповідачу здавати квартиру в оренду, щоб отримувати кошти на її утримання, однак ці пропозиції відповідачкою категорично відхиляються. Продати це житло сестра також відмовляється.

З огляду на вищевикладені обставини ми із сестрою не можемо спільно володіти і користуватися вищезазначеною квартирою та виділити в натурі 1/3 частину квартири не можливо, оскільки у квартирі не можна зробити окремий вихід та влаштувати ще один окремий санвузол.

Тому позивачка заявляє вимоги:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1;

- припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1;

- покласти зобов'язання на ОСОБА_1 передати половину коштів від продажу квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_2.

Відповідачка заперечень суду не надала.

Позивачка на позові наполягала, який визнала відповідачка.

У разі визнання позову ухвалення рішення відбувається у порядку, визначеному ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законник підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачка своїх заперечень проти доказів наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, суду не надала. Визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права інших осіб.

Ст..11 ч.2 ЦПК України передбачено право осіб яки беруть участь у справі, розпоряджатись своїми правами що до предмету спору на власний розсуд.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закон або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 1216 ЦК України визначено: Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено: Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено: до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Статтею 365 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Так, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

- частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

- річ є неподільною;

- спільне володіння і користування майном є неможливим;

- таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Керуючись ст.ст. 4,10,15,60,88,212-215 ЦПК України, -

В И Р И Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання право власності та покладення обовязку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Покласти зобов'язання на ОСОБА_1 передати половину коштів від продажу квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_2.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави, судовий збір 551 грн. 20коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв