АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року позивач звернувся із позовом, в якому зазначив, що 02 серпня 2005 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 07/47/05-Nkln, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 71500,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом на строк з 02 серпня 2005 року по 01 серпня 2025 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 за договором іпотеки №07/47-310/05-Nkln від 03 серпня 2005 року передала в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач належним чином не виконує зобов'язань за кредитним договором, тому, позивач посилаючись на те, що 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, просив у рахунок погашення заборгованості у розмірі 624 646 грн. 64 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності, шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк», а також просив покласти на відповідача всі судові витрати. (а.с.1-5)

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. (а.с.65-69)

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив, що суд невірно надав оцінку доказам, дійшов помилкового висновку про задоволення позову. (а.с.162-170)

В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_2 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений шляхом вручення повістки його представнику ОСОБА_2 (а.с.177-180)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що 02 серпня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07/47/05-Nkln, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 71500,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом на строк з 02 серпня 2005 року по 01 серпня 2025 року. (а.с.6-23)

03 серпня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №07/47-310/05-Nkln, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЧернокурО.М., відповідно до умов якого ОСОБА_1 на забезпечення виконання своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором передала ВАТ «Кредитпромбанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. (а.с.24-27)

Згідно з копією договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами від 26 червня 2013 року, копією витягу з Додатку №1 до вказаного договору, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк») і ПАТ «Дельта Банк», до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки. (а.с.35-42)

Відповідач ОСОБА_1 не виконувала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість перед Банком у розмірі 624 646 грн. 64 коп., з яких: 464 988,33 грн. заборгованості за кредитом, 133 272,11 грн. заборгованості за відсотками, 23 714,65 грн. пені, 187,33 грн. заборгованості за ставкою 3% від простроченої заборгованості за кредитом та 2484,22 грн. заборгованості за ставкою 3% від простроченої заборгованості за відсоткам.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Розділом 4 вищевказаного Договору іпотеки врегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

За пунктом 4.3 цього Договору, звернення стягнення на Майно здійснюється Іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати Майно, або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у порядку, визначеному Законом України "Про іпотеку".

У випадку, коли виконання пункту 4.3 цього Договору унеможливлюється діями або діяльністю Іпотекодавця, Іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на Майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, в т.ч. на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (пункт 4.4 цього Договору).

Так, пунктом 4.5 вищезазначеного Договору, реалізація Майна здійснюється Іпотекодержателем самостійно шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу Майна з третіми особами, а у разі звернення стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса - в порядку, визначеному Законом України "Про іпотеку".

Іпотекодавець ОСОБА_1 не надала згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за іпотекодержателем. Доказів того, що діями або бездіяльністю ОСОБА_1 унеможливлює чи перешкоджає Банку реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку матеріали справи не містять і не встановлено таких судом.

Оскільки сторони визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності Іпотекодержателем, Законом не передбачено визнання за Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, колегія суддів, з урахуванням висновків правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

З огляду на положення ч. 2 ст. 314 ЦПК України оскаржуване рішення районного суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові.

За подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ОСОБА_1 сплатила 4019 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією №ПН16085 від 27 квітня 2016 року. (а.с.161)

На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути із позивача на користь відповідача 4019,40 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ - 34047020) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 4019 (чотири тисячі дев'ятнадцять) грн. 40 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/7848/2016

Унікальний номер 760/14438/15-ц

Головуючий у першій інстанції - КозленкоГ.О.

Доповідач Левенець Б.Б.