Справа № 487/2541/16-ц
Провадження № 2/487/1556/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила стягнути аліменти на дитину.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили стягнути аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наданих позивачкою документів, 12 липня 2003 року позивачка уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції. Від цього шлюбу в них є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис під №1552.

Шлюб, зареєстрований 12 липня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис №533, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано згідно рішення Заводського районного суду м.Миколаєва Справа №487/18116-ц від 15.04.2016 року, яке набрало законної сили 26.04.2016 року.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача то, що на його утриманні не має інших неповнолітніх дітей та інших утриманців, то що він офіційно працює та має дохід і вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що через скрутний матеріальний стан змушений проживати спільно з батьками, та їх утримувати, оскільки згідно пояснень наданих у судовому засіданні відповідачем, вбачається, що ОСОБА_2 працює на теперішній час в МКП «Миколаївводоканал» та проходить військову службу за контрактом, отримує стабільний дохід; батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 (батько) отримує пенсію у розмірі 1363,99 грн. та продовжує працювати; ОСОБА_5 (мати) отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1130 грн.

Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України, ст. ст.212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився 29.07.1978 року,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.05.2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 551,20 грн.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін