Справа № 515/922/16-ц
Провадження № 2/515/1315/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3

представника позивачів ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

14.06.2016 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

09.05.2013 року в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області померла мати позивачів ОСОБА_6. 16.11.2013 року в м.Татарбунари Одеської області помер батько позивачів ОСОБА_7. За життя ОСОБА_6 не вчиняла на імя позивачів заповіт.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_6 залишилась земельна ділянка площею 5,03 га, розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №047010, виданого ОСОБА_5 сільською радою 09.10.2000 року на імя ОСОБА_6

Вказану земельну ділянку позивачі мають право успадкувати в порядку першої черги за законом, тому, після смерті матері, в установлений законом строк, останні звернулися до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини, а батько для того щоб від неї відмовитись, але отримали відмову з причин відсутності документів, підтверджуючих право власності померлої на зазначене нерухоме майно та відповідної реєстрації цього права. Де на теперішній час знаходиться оригінал правовстановлюючого документу позивачам невідомо, тому вони припускають, що спадкодавець втратила їх за життя.

Про те, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість, що належала спадкодавцю, а саме Державного акту серії І-ОД №047010 втрачено, позивачі помістили об'яву в газеті Татарбунарський вісник, опублікованої в №19 від 14.05.2016 року.

Зазначені обставини стали причиною звернення останніх до суду з вказаним позовом про визнання за ними права власності на земельну ділянку на праві спільної часткової власності.

В судове засідання позивачі та їх представник не з'явились, але направили до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 49 ).

Представник ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.50).

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється.

Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав.

За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Дослідивши в сукупності матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Копіями свідоцтв про народження серії ІІІ-ЖД № 498422 від 15.03.1986 року, серії І-ЖД № 294172 від 24.12.1972 року (а.с.7) та серії І-АВ № 509590 від 21.10.1971 року (а.с.8) підтверджується, що батьками ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження ІІ-АГ № 290999 від 25.01.1971 року (а.с.9) 25.01.1971 року був укладений шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_7 /Лебеденко/ ОСОБА_9, який був зареєстрований ОСОБА_5 сільською радою Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 2.

Копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 335247 від 14.05.2013 року (а.с.10) підтверджується, що ОСОБА_6 померла 09.05.2013 року в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області.

З копії свідоцтва про смерть І-ЖД № 361097 від 20.11.2013 року (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_7 помер 16.11.2013 року в м.Татарбунари Одеської області.

Із довідок виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району Одеської області №706 (а.с.12) № 707 (а.с.16) від 20.05.2016 р. слідує, що спадкодавці ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на день своєї смерті були зареєстровані та проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім них у будинку зареєстровані позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №047010 (а.с.14) підтверджується, що ОСОБА_6 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 5,03 га, розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за № Г-377/0-132/6-16 від 20.05.2016 року (а.с.15) вбачається, що вартість земельної ділянки загальною площею 5,0311 га, розташованої на території ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району, власником якої є ОСОБА_6, складає 220 247 грн. 81 коп.

Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник під №19 від 14.05.2016 року (а.с.16) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №047011 на ім'я ОСОБА_7, Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №047010 на ім'я ОСОБА_6.

З листа нотаріуса №454/02-14 від 19.05.2016 року (а.с.17) видно, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Із витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44965298 від 05.09.2016 року (а.с.38) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 відкрита спадкова справа приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_8 за №286/2013 за заявами ОСОБА_3, зареєстрованої 31.10.2013 року за № 726 (а.с.40), ОСОБА_1, зареєстрованої 31.10.2013 року за № 725 (а.с.41), ОСОБА_2, зареєстрованої 31.10.2013 року за № 727 (а.с.42).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачі по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом (а.с.7-8) після смерті ОСОБА_6 (а.с.10) на належну останній на праві приватної власності спадкову земельну ділянку, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №047010 (а.с.14) .

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку, оскільки приватним нотаріусом ОСОБА_8 відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.17) в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказану спадкову земельну ділянку. Відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку та належність її спадкодавцю ОСОБА_6 підтверджується матеріалами справи, дослідженими судом (а.с.14-16).

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може бути позивачем у справі про визнання права власності на це спадкове майно.

Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту в позасудовому порядку порушеного права позивачів, які своєчасно звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадку(а.с.40-42), а тому обраний ними спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За встановлених обставин, суд вважає, що права позивачів мають бути захищені шляхом визнання за ними, як спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, на праві спільної часткової власності по 1/3 частині земельної ділянки площею 5,03 га, розташованої на території ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 047010, виданого ОСОБА_5 сільською радою народних депутатів 09.10.2000 року, на імя ОСОБА_6, померлої 09.05.2013 року.

Керуючись ст.ст.58, 59, 60, 197, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, як спадкоємцями першої черги за законом, на праві спільної часткової власності по 1/3 частині земельної ділянки площею 5,03 га, розташованої на території ОСОБА_5 сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 047010, виданого ОСОБА_5 сільською радою народних депутатів 09.10.2000 року на імя ОСОБА_6, яка померла 09.05.2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк