Справа №475/77/16-ц 26.05.2016 26.05.2016 26.05.2016
Справа 475/77/16-ц
Провадження № 22ц-/784/955/16 Головуючий у 1-й інстанції Єгорова Н.І.
Категорія 27 Суддя - доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Тищенком Л.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»

на рішення

Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2016 року

за позовом

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання частково недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський», Банк) про визнання недійсними умов кредитного договору, укладеного 8 вересня 2014 року, в частині обов'язку сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості та обов'язку сплатити комісію за видачу кредиту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначав, що домовився із Банком про отримання 12 000 грн. кредиту на 36 місяців. Через те, що він є пенсіонером та інвалідом 3 групи по зору, з умовами кредитного договору він не знайомився, так як не міг прочитати дрібний текст, сприймаючи умови договору зі слів працівника Банку. Однак, після укладення договору дізнався, що йому видано кредит в розмірі 14378 грн. 63 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,0001% щомісячно. Крім того, від працівників Банку він дізнався, що повинен платити Банку комісію щомісячно в розмірі 3,99% від початкової суми наданого кредиту, та комісію за видачу кредиту в розмірі 1,5% від початкової суми кредиту, що дорівнює відповідно 573 грн.59 коп. та 215 грн. 63 коп.

Посилаючись на незаконність вказаних умов договору, які не відповідають положенням ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливими, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2016 року, в якому виправлена описка ухвалою суду від 7 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсними п.2 кредитного договору - в частині щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99% з 1 місяця строку дії кредитного договору і до закінчення строку його дії, та в частині - комісії за видачу кредиту в розмірі 1,5%. З відповідача на користь позивача стягнуто 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Михайлівський» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта, висновки суду суперечать доказам у справі та вимогам матеріально оправа.

Представник позивача, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 8 вересня 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено кредитний договір № 200101379. Договір оформлено заявою про укладення договору, в якій зазначено, що позивач просить укласти договір на умовах викладених в заяві, та Умовах надання та обслуговування кредитів ПАТ «Банк Михайлівський». За умовами договору Банк повинен відкрити рахунок позивачу та перерахувати на нього 14375 грн. 63 коп. кредиту на строк до 8 вересня 2017 року зі сплатою за користування кредитом 0,0001%. Також, договором встановлена щомісячна плата за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99% від загальної початкової суми кредиту з 1 місяця строку дії кредитного договору до закінчення строку його дії, та комісія за видачу кредиту в розмірі 1,5%. В договорі зазначено, що сукупна вартість кредиту складає 191,87% річних.

В п. 1.6 договору (заяви) позичальник повинен був сплатити страхову премію у розмірі 2160 грн. (а.с. 12).

До договору надано підписаний позичальником графік погашення щомісячних платежів із зазначенням суми платежу та її складових, в тому числі 573 грн. 59 коп. щомісячної комісії, комісії за видачу кредиту та суми яка відраховується як страховий платіж. Одночасно з укладенням договору позивачу надана довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту.

В той же день між ОСОБА_3 та ТДВ «Страхова Компанія «М-ЛАЙФ» був укладений Договір добровільного страхування життя.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредит надано на особисті потреби позивача, а тому він є споживачем кредитних послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». В договір Банк включив умови про сплату комісії не зазначивши вид послуг, які надаються споживачу за вказану плату. Між тим, зарахування Банком комісії в якості оплати за послуги, що супроводжують кредит, є незаконним. Комісія позивачем фактично сплачується на користь Банку за дії, що позичальник вчиняє на свою користь.

Також, суд встановив, що сума комісії за обслуговування кредитної заборгованості значно перевищує суму кредиту і, на думку суду, вносить значний дисбаланс в розрахунки погашення заборгованості та надання послуг за обслуговування кредитної справи.

Дійшовши висновку про несправедливість та незаконність спірних умов договору, суд визнав їх недійсними.

Вказані висновки відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права.

Судом першої інстанції в рішенні надано належний правовий аналіз обставинам справи, обґрунтовані висновки щодо несправедливості спірних умов з врахуванням положень ч. 5 ст.11, ст.18 , Закону України «Про захист прав споживачів», ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168.

Так, Банком не надано доказів використання суми комісії на забезпечення покриття транзакційних витрат на проведення кредитних операцій, а також доказів загальних банківських накладних витрат, які розраховуються відповідно до бюджету підрозділу банку. Тоді як надання доказів є обов'язком відповідача, виходячи з вимог ст.11 ЦПК України та вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, сама по собі законодавча можливість включення в договори супутних послуг, не є підставою для сплати додаткових платежів позичальником на користь Банку, який той вчиняє в своїх інтересах, за конкретним, спірним договором.

Щодо комісії за видачу кредиту, то на обґрунтування відповідних витрат Банком також не на надано належних та допустимих доказів.

За вимогами ч.1 ст. 1054 ЦК України, видача кредиту є обов'язком Банку за кредитним договором. Тому положення договору про комісію за видачу кредиту, тобто за виконання Банком своїх обов'язків за договором, без належного обґрунтування надання послуг на користь позичальника, судом першої інстанції обґрунтовано визнано недійсним.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій ст. 18 вказаного Закону. Умови договору є несправедливими, якщо вони порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Щомісячна оплата комісії в більшому розмірі ніж сплата кредиту з відсотками підтверджують висновки суду про дисбаланс прав і обов'язків сторін по договору на користь Банку, невідповідність спірних умов договору принципу добросовісності. Ці умови завдають шкоду споживачеві, що свідчить про їх несправедливість.

За викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» відхилити, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.Я.Мурлигіна

Судді: В.І. Козаченко

Л.М. Царюк