АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 647/1152/16-ц
Номер провадження:22-ц/791/2438/16
Головуючий в І інстанції Миргород В.С.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Вейтас І.В.,
Радченка С.В.,
за участю секретаря:Сікори О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 26.10.2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 26.10.2016 року позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму основного боргу за договором позики в розмірі 227 195, 76 грн., заборгованість зі сплати відсотків в розмірі 25 518,10 грн., пеню за прострочення виконання зобов'язання за договором позики в розмірі 38 168,89 грн., боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язання за договором позики в розмірі 23 628,35 грн., суму боргу з урахуванням 3 % річних від простроченої суми за договором позики в розмірі 6 107,02 грн., всього 320 618,12 грн. Також стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 3 206,18 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що між нею та позивачкою насправді існували господарські правовідносини, які оформлялись договорами позики. Досліджуючи боргову розписку чи договір позики, суд повинен встановити справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки. Суд на зазначене уваги не звернув, не дав оцінку тому, чи не є розписка безгрошовою; чи відбувся у даному випадку договір позики; чи не є розписка, написана відповідачем, його зобов'язанням реалізувати надані позивачем товари. На підставі чого, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_6 посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5 просила про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

ОСОБА_5 та її представниця ОСОБА_7, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягали, з підстав зазначених у скарзі.

Представниця ОСОБА_6- ОСОБА_8, у судовому засіданні, проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором позики - неповернення суми боргу у встановлений в договорі позики строк, порушено права позивачки, які у відповідності до вимог чинного законодавства підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та нарахованих відсотків за користування позикою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2015 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики №01/06/15-1 у письмовій формі, згідно якого ОСОБА_6 передала у власність відповідачки грошові кошти у розмірі 246 121,76 грн. Зазначену грошову суму у позику було надано на строк 12 місяців до 01.06.2016 року. Факт укладення договору позики та отримання за ним коштів окрім самого договору підтверджується також розпискою, виданою ОСОБА_5 01.06.2015 року.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми.

Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 6 договору позики №01/06/15-1 від 01.06.2015 року встановлено, що за прострочення повернення грошових коштів, передбачена пеня в розмірі 0,05% від простроченої суми за кожен день прострочки (а.с.5).

Позивачка свої зобов'язання за вказаним договором позики виконала, передавши відповідачці обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується договором позики та розпискою, докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Відповідачка взяті на себе зобов'язання згідно договору позики по теперішній час не виконала та позику позивачці відповідно до умов договору не повернула, у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 227 195,76 грн.- основного боргу за договором позики, сума заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 25 518,10 грн., пеня за прострочення виконання зобов'язання за договором позики в розмірі 38 168,89 грн., сума боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язання за договором позики в розмірі 23 628,35 грн., сума боргу з урахуванням 3 % річних від простроченої суми за договором позики в розмірі 6 107,02 грн., всього 320 618,12 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, між сторонами було укладено договір позики, у письмовій формі, відповідно до якого ОСОБА_5 отримала грошові кошти у сумі 246 121,76 грн., яка разом з урахуванням відсотків та штрафних санкцій підлягають поверненню.

Доводи апелянтки з посиланням на те, що насправді між сторонами мали місце інші цивільно-правові відносини, оформлені як договір позики, колегія суддів відхиляє, оскільки суду не було надано переконливих доказів, які б прямо свідчили про те, що між сторонами існували такі правовідносини саме з приводу коштів, які були передані відповідачці за договором позики №01/06/15-1 від 01.06.2015 року, і отримання яких підтверджено власноручно написаною ОСОБА_5 розпискою. Документи, надані відповідачкою на спростування вимог позивачки можуть свідчити лише про наявність господарських чи цивільно-правових відносин між ПП ОСОБА_5 та її контрагентами у 2012-2013 роках і не можуть бути розцінені як належні докази щодо спірних правовідносин, які вникли між двома фізичними особами з приводу позики у 2015 році.

Також не беруться до уваги колегією суддів і посилання відповідачки на те, що договір позики №01/06/15-1 від 01.06.2015 року не був підписаний позивачкою, на підтвердження чого надавався екземпляр договору без підпису ОСОБА_6 Так, представницею позивачки був наданий апеляційному суду оригінал договору позики №01/06/15-1 від 01.06.2015 року, а також оригінал розписки від 01.06.2015 року. Екземпляр, наданий представницею позивачки містить всі необхідні підписи та реквізити, у тому числі і підпис відповідачки, який вона не оспорює. Відсутність підпису позивачки на екземплярі договору, наданого відповідачкою за наявності належно оформлених оригіналів договору та розписки не може свідчити про не укладення договору позики.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 26.10.2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

С.В.Радченко