Справа №504/3467/15-ц
Комінтернівський районний суд Одеської області
14.07.2016смт. Комінтернівське
Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:
судді Рідник І.Ю.
секретаря Сокурцової Т.О.,
за участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Комінтернівське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та відсотків за прострочення виконання грошового зобовязання,-
У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу у розмірі 56 025,00 гривень та 3% річних від суми боргу за весь час прострочення у розмірі 1 680,75 гривень.
В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 у позовній заяві послався на наступне.
18.07.2014 року між ним та ОСОБА_3 було досягнуто усної домовленості про надання відповідачці грошової суми у розмірі 2 500,00 доларів США у борг на умовах повернення коштів в обумовлений строк, а саме до 18.08.2014 року. Того ж дня ним було передано відповідачці обумовлену суму коштів в повному обсязі, про що нею була власноруч написана розписка. Однак, до теперішнього часу грошове зобовязання ОСОБА_3 не виконано, та кошти не повернуті, будь-які його спроби зустрітися з відповідачкою та звязатися з нею за телефоном, вона уникає. У звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити його по підставам, викладеним у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином /а.с.18,27,32,35,40/, причину неявки суду не повідомила.
За зазначених вище обставин, суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами.
Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, ст.1046 ЦК України визначає договір позики як реальний, односторонній, відплатний або безоплатний, який набуває чинність тільки після передачі грошей або інших речей. Він не може вважатися укладеним, поки не відбулося передання позикодавцем позичальникові грошей або речей, визначеними родовими ознаками, які передбачені договором позики. Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст.640 ЦК України, в якої закріплено, що якщо для укладання договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до ч 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом установлено, що згідно з наданим представником позивача оригіналом розписки ОСОБА_3 18.07.2014 року взяла у борг 2 500,00 доларів США, що в еквіваленті на 09.09.2015 року за офіційним курсом НБУ складає 56 025,00 гривень, у ОСОБА_2 та зобовязалася повернути зазначену суму у строк до 18.08.2014 року. /а.с.42/
Суд оцінює розписку, яку позивач надав суду як доказ щодо укладання усного договору позики між ним та відповідачкою, оскільки вказана розписка є підтвердженням реальної передачі грошових коштів в сумі 2 500,00 доларів США позивачем відповідачу, в наслідок чого породжує правові наслідки для обох сторін.
Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом..
Таким чином, враховуючи те, що усний договір позики між сторонами відбувся, тому виникли зобовязання, які є наслідком невиконання договору позики, за викладених обставин суд вважає позов обґрунтованим, позовні вимоги доведеними та такими що підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст.625,1046,1047 ЦК України і керуючись ст.10, 88, 209, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та відсотків за прострочення виконання грошового зобовязання - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, паспорт громадянина України серії КЕ 709898, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 Г, кв.38 суму боргу у розмірі 56 025,00 (пятдесят шість тисяч двадцять пять) грн. 00 коп., що еквівалентно 2 500,00 (дві тисячі пятсот) грн. за офіційним курсом НБУ на день подачі заяви до суду та 3 % річних від цієї суми за весь час прострочення у розмірі 1 680,75 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 75 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя