УХВАЛА

іменем україни

09 серпня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Солом?янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Сакович Станіслав Юрійович старший державний виконавець Солом?янського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулась до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просить суд визнати причини пропуску строків на подачу скарги на дії державного виконавця поважними; поновити строк на подачу скарги на дії державного виконавця; скаргу на дії державного виконавця прийняти до розгляду; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 48632418 від 04.09.2015 року; закрити виконавче провадження № 48632418, у зв?язку із пропуском встановленого строку для пред?явлення виконавчого листа до виконання; скасувати всі вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення; дії старшого державного виконавця Солом?янського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Саковича Станіслава Юрійовича визнати незаконними.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст. 26, ч. 4 ст. 57 Закону N 606-XIV, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами ст. 248-22 ЦПК. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтями 85, 89 ЦПК, залишається без розгляду.

Як вбачається з доданих до скарги документів, а саме постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 48632418 остання датована 04.09.2015 року. Скаржник зазначає, що копія даної постанови державного виконавця нею не отримувалась, а про її винесення вона дізналась випадково лише 01.07.2016 року під час ознайомлення в матеріалами виконавчого провадження. На цій підставі 11.07.2016 року вона звернулась зі скаргою на дії державного виконавця до Солом?янського районного суду м. Києва, проте ухвалою суду від 14.07.2016 року скаргу було залише без розгляду в зв?язку з відсутністю клопотання про поновлення строків на звернення до суду, і на цій підставі вважає, що строк повторного звернення до суду нею пропущений з поважних причин та підстав, які не залежали від скаржника. Проте, жодних доказів власних тверджень, щодо часу коли скаржник дізналась про відкриття виконавчого провадження, а також доказів не отримання копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, не надано, що позбавляє суд можливості перевірити правильність обчислення строків звернення скаржника до суду і вирішити питання, в разі необхідності, про їх поновлення чи відмову в їх поновленні.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що зазначити докази слід саме на цій стадії - пред`явлення позову, а вже їх представлення суду - можливе під час розгляду справи в разі відкриття провадження у справі.

Крім того, суд звертає увагу скаржника на те що нею зазначені сторони цивільного процесу як у справах позовного провадження (зокрема, статус - третя особа), враховуючи, що дії цієї «третьої особи» скаржник просить визнати незаконними, а звернення вона здійснює зі скаргою в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

В свою чергу скаржник звертаючись до суду з вимогою про скасування всіх вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, не надає суду жодного доказу на підтвердження факту вжиття державним виконавцем таких заходів, що в свою чергу позбавляє суд можливість перевірки тверджень скаржника.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Солом?янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Сакович Станіслав Юрійович старший державний виконавець Солом?янського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - залишити без руху.

Роз'яснити скагувачу, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі скарги в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк