УхвалА

іменем україни

26 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області про визнання права на безоплатну приватизацію житлового приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона разом із членами сім'ї на підставі ордеру, виданого ОСОБА_6, згідно з рішенням Броварської міської ради народних депутатів Київської області від 19 січня 1988 року № 23 вселилися у кімнату № 74 гуртожитку по АДРЕСА_1.

З часу заселення, після розлучення з ОСОБА_6, і по сьогоднішній день вона проживає та зареєстрована у вищезазначеному приміщенні, іншого житла немає, у зв'язку з чим відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» має право на безоплатну приватизацію даного житлового приміщення.

Зазначала, що зверталася до відповідача з заявою про приватизацію кімнати в гуртожитку, однак в юридичному відділі Броварської міської ради Київської області вона отримала усну відповідь про те, що рішення міської ради стосовно приватизації нею кімнати у гуртожитку буде не на її користь.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визнати за нею право на безоплатну приватизацію житлового приміщення - кімнати № 74 у будинку АДРЕСА_1

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 9 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право на безоплатну приватизацію житлового приміщення - кімнати № 74 у будинку АДРЕСА_1

Рішення апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє її представник - ОСОБА_5, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 1, 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», дійшов до правильного висновку про те, що Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області права ОСОБА_4 на приватизацію займаного нею житла не порушувало, до його компетенції вирішення указаного питання не належить. Згідно з положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення про приватизацію житлових приміщень у гуртожитках приймає відповідний орган місцевого самоврядування - місцева рада, що є власником указаного приміщення, та яка разом з Броварською центральною лікарнею Київської області, на балансі якої знаходиться гуртожиток, до участі у справі залучені не були.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_5,відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник О.В. Закропивний С.П. Штелик