Справа № 628/522/16-ц
Провадження №2/628/411/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Купянський міськрайоний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Клімової С.В.

за участю секретаря - Бавики Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Купянську матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.11.2015 року відповідач по справі, знаходячись в стані алкогольного спяніння прийшов до позивачки додому, де вчинив сварку, з причини якби крадіжки позивачкою гусей,які належать відповідачу. При цьому відповідач висловлювався на адресу позивачки нецензурною лайкою та наніс їй декілька ударів в різні частини голови спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми, струс головного мозку, у звязку з чим позивачка знаходилась на лікуванні з 10 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року в травматологічному відділенні Купянської міської лікарні.

У звязку з винними діями відповідача позивачу була спричинена матеріальна шкода, яку оцінює в 419,99 грн., які витратила на придбання лікарських засобів. Також позивач зазначає, що їй також спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, а також у душевних стражданнях, які викликані протиправною поведінкою відповідача щодо неї, яку оцінює в 100 000 грн. Виходячи з розміру моральної шкоди позивач вважає, що необхідно врахувати її лікування у медичному закладі , її молодий вік, поведінку та винність відповідача, також наявність у позивача двох дітей , яких вона залишала без догляду, коли проходила курс лікування, наявність чоловіка, який є інвалідом ІІІ групи, який також залишався в скрутному становищі, те що позивач не працює та не має коштів на лікування, а відповідач зі свого боку в добровільному порядку не відшкодував завдану шкоду, не визнав себе винним та не покаявся.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Надали суду пояснення аналогічні викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що коли в нього зникли гуси, то він дійсно вирішив запитати у своєї сусідки, позивача по справі, не бачила вона їх. Як тільки зайшов до неї і спитав про гусей, вона відразу вдарила його палкою по спині, стала кричати, у звязку з чим відповідач вимушений був підти. Ніяких ударів позивачці не наносив. Як відповідач так і його представник просять суд залишити позов без задоволення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є чоловіком позивачки. Коли він їхав на роботу йому зателефонувала дружина і повідомила, що сусід ОСОБА_2 побив її. Повернувшись додому побачив, що дружині зле. Коли приїхала швидка то їй поміряли тиск і дали якісь пігулки. На наступний день дружина поїхала до слідчого, по дорозі в автобусі вона знепритомніла і потрапила в лікарню. Весь час коли вона була в лікарні він піклувався про дітей. Йому було дуже тяжко так як він дуже погано бачить. Також сказав, що раніше у них з відповідачем не було неприязних відносин. Все почалося коли у відповідача зникли гуси.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона познайомилася з позивачкою в 2006 році коли була в неї акушеркою під час пологів. Після того часу вона для цієї сімї стала ніби то сімейним лікарем. Завжди допомагала їм в різних випадках, що стосується лікарняної допомоги. Був випадок коли позивачка зателефонувала їй і сказала, що її нібито побив сусід. Повідомила, що в неї дуже сильно болить голова і запитала, які їй ліки потрібно прийняти. Свідок запитала коли він її побив на, що та відповіла, що сьогодні. Свідок порадила їй викликати лікарську бригаду, ніяких ліків не приймати до того часу доки її не оглянуть лікарі, бо може бути крововилив в мозок так як зі слів позивачки її били по голові. На другий день коли свідок зателефонував позивачу, остання повідомила, що лежить в лікарні.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_5 пояснив, що з урахуванням наданої медичної документації на момент надходження в лікарню у позивачки були відсутні видимі тілесні пошкодження, тому ступінь тяжкості не визначається і діагноз в даній ситуації не відповідає дійсності.

Зясувавши думку сторін, заслухавши свідків та експерта, дослідивши письмові докази по справі та матеріали досудового кримінального провадження, судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 знаходилася в Купянській міській лікарні в травматологічному відділенні, в період з 10.11.2015 р. по 13.11.2015 р. з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс мозку, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного( стаціонарного) хворого за № 4814 (а.с.7).

Відповідно до довідки «Кислівської амбулаторії» виданої ОСОБА_1, в тому , що 09.11.2015 року надійшов виклик до Кислівської АОПС з приводу сильного головного болю після нанесених ударів по голові. Призначено інєкцію.( а.с.6)

Згідно висновку експерта №489-КП/15 від 10 листопада 2015 року у ОСОБА_1 з урахуванням даних з медичної документації на момент надходження в лікарню були відсутні видимі тілесні пошкодження, тому ступінь тяжкості не визначається. Діагноз в наданій медичній документації закрито черепно-мозкова травма, струс мозку, забій мяких тканин волосяної частини голови, при оцінці ступені тяжкості не враховувався, так як відповідно п.4.6. Наказу № 6 від17.01.1995 року « Про розвиток і вдосконалення судово-медичної служби України» даний діагноз виставлений на основі субєктивних факторів не підтверджується обєктивним даним. ( а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про народження від 17 листопада 2006 року серія 1-АМ № 067750 та 1-АМ № 067751 вбачається, що позивачка має двох неповнолітніх дітей. (а.с.10-11)

Згідно з довідкою про склад сімї виданою виконавчим комітетом Кислівської сільської ради за № 0439911 від 11.12.2015 року зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу сімї входить чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_6, син ОСОБА_7. ( а.с.12).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії ААИ № 495622 виданого на імя ОСОБА_3, підтверджується, що чоловік позивачки є інвалідом 3 групи з дитинства( а.с.6)

Також квитанціями за № 10436 від 11.11.2015 р., № 10515 від 10.11.2015 р. та товарними чеками № К2-0084028 від 12.11.2015 р., № К2-0083923 від 11.11.2015 р., № ЧК-0002971 від 23.11.2015 р., позивачка підтверджує витрачену суму матеріальної шкоди, а саме 419.99 грн.( а.с.14-18).

Відповідно до постанови слідчого СВ Купянського ВПГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження від 23.12.2015 року зазначено,що 09.11.2015, до чергової частини Купянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, надійшла заява від ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, про те, що приблизно о 09:20 год. 09.11.2015 року, ОСОБА_2В знаходячись за адресою с. Котлярівка, вул. Селянська, буд. 15, за місцем мешкання заявниці спричинив тілесні ушкодження.

Інформація про вчинене кримінальне правопорушення була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002824 від 10.11.2015, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, тобто спричинення умисних

легких тілесних ушкоджень.

У звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, кримінальне провадження було закрите ( а.с. досудового кримінального провадження 46).

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також у відповідності до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статя 23 ч.1 ЦК Украни передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З абз.1 п.13постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.

Пленум розяснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.440,450 ЦК(ст.ст.1166,1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

П.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надані докази, які б підтверджували факт спричинення злочину відповідачем в результаті якого позивачкою отримані тілесні ушкодження.

Суд критично відноситься до доводів позивача та його представника про те, що відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачки, оскільки він притягався до адміністративної відповідапальності за дрібне хуліганство, яке вчинив відносно позивачки, оскільки відповідно до постанови Купянського міськрайонного суду Харківської області від 12.02.2016 року, адміністративне правопорушення відповідачем було скоєне в лютому 2016 року, а події які стали підставою для звернення до суду з наступним позовом мали місце 09.11.2015 року.

Крім того, в ході досудового розслідування по факту отримання тілесних ушкоджень потерпілою, не було доведено, що саме з вини відповідача позивачу була завдана шкода, у звязку з чим кримінальне провадження було закрите за відсутністю в діях відповідача складу злочину.

В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили, що зазначена вище постанова про закриття кримінального провадження від 23.12.2015 року не була оскаржена позивачем.

Безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та наявність вини є обовязковою умовою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Суд, оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позивачем у судовому засіданні не доведено перед судом свого позову, що є його обовязком відповідно до ст. 10 ЦПК України, при цьому суд сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи розяснював сторонам їх права та обовязки, попереджував про вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов є необґрунтований та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 212, 214-218 ЦПК України, ст..ст.1166, 1167, 23 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551грн.20коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ий строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 15.09.2016 року.

Суддя Куп?янського міськрайонного суду ОСОБА_8