№2-687/16
(№760/1734/15-ц)
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18. 02. 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Бобровника О. В.
при секретарі: Яковенко Н. К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради - про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради - про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно.
Позивач мотивував свої вимоги тим, що на праві власності йому належить 39/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, житловою площею 41,40 кв.м. - літ. А, гараж - літ. Б, сарай - літ. В, альтанка - літ. Г, погріб - літ. Д, погріб - літ. Е, сарай - літ. Ж, сарай - літ. З, вбиральня - літ. И, спорудження №І, ІІІ, ІV, № 1-6, що він отримав в подарунок від своєї бабусі, ОСОБА_2, згідно договору дарування житлового будинку від 24.05.2002 року.
В житловому будинку по АДРЕСА_1 він проживає з 2002 року.
Інша частина житлового будинку - 61/100, належить на праві власності його сусіду ОСОБА_3
Вказаний будинок, а також господарські будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці, яка приватизована на підставі рішення Київської міської ради від 28.01.98 № 116-4/217 й передані його рідній бабусі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільну приватну власність.
Разом з позивачем в належній на праві власності частині будинку, що розташовані на вказаній земельній ділянці, проживала його бабуся ОСОБА_2, яка у віці 90 років померла ІНФОРМАЦІЯ_2 Заповіт на належну їй частину земельної ділянки його бабуся не оформляла.
Після смерті бабусі відкрилася спадщина на належну їй на праві власності частину земельної ділянки у АДРЕСА_1.
Позивач зазначав, що з 2002 року він постійно проживав в будинку по АДРЕСА_1 з бабусею, як за її життя так і на час відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_2) й прийняв спадщину після неї.
За життя постійно опікувався бабусею, матеріально її забезпечував, доглядав за нею, надавав іншу необхідну їй допомогу, так як через похилий вік, ряд хвороб, бабуся потребувала допомоги й самостійно не мала змоги у повній мірі себе обходити.
Батько позивача, ОСОБА_4, якому за законом належала б спадщина після померлої бабусі, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до смерті бабусі (ІНФОРМАЦІЯ_2).
Інших спадкоємців за законом немає, у зв'язку з чим, єдиним спадкоємцем після смерті бабусі є тільки позивач, який бажає оформити спадщину на себе.
В зв'язку із смертю ОСОБА_2 позивач взяв на себе всі витрати по її похованню та придбанні ритуальних предметів.
В звязку із зазначеним позивач просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із його бабусею - спадкодавицею ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з 2002 року до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на 39/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, що розташована на АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті бабусі ОСОБА_2.
Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність в якій також зазначено, що представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач КМР в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання представника відповідача суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали.
Суд, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність представника відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, згідно договору дарування житлового будинку, укладеного між ним та ОСОБА_2, посвідченого 24 травня 2005 року Клітко В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 6656, на праві власності належить 39/100 частини житлового будинку житловою площею 41,40 кв.м. - літ. А, гараж - літ. Б, сарай - літ. В, альтанка - літ. Г, погріб - літ. Д, погріб - літ. Е, сарай - літ. Ж, сарай - літ. З, вбиральня - літ. И, спорудження №І, ІІІ, ІV, № 1-6, по АДРЕСА_1.
Встановлено, що ОСОБА_2 померла у віці 90 років ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану - відділом реєстрації смерті у місті Києві, 03.01.2013р., актовий запис №140.
Згідно з інформацією Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори лист від 24.03.2015р. № 1293/01-16, а також Фастівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, лист від 18.04.2015р. № 249/01-16, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року - ОСОБА_2, спадкова справа не заводилася.
Встановлено, що заяви про відмову від спадщини позивач не подавав.
Син померлої бабусі, батько позивача, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 09.04.2012р., актовий запис № 6639. Інших спадкоємців не встановлено.
Згідно наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_2, була зареєстрована та проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року за цією ж адресою АДРЕСА_1 - в житловому будинку однією сім'єю разом зі своїм онуком позивачем ОСОБА_1
В процесі розгляду справи в якості свідків були допитані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Вказані свідки пояснили суду, що протягом тривалого часу знайомі з позивачем ОСОБА_1 та покійною ОСОБА_2, які проживали разом з 2002 року однією сім'єю. Померла ОСОБА_2 доводиться рідною бабусею позивача ОСОБА_1, та матір'ю батька позивача - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Померла ОСОБА_2 страждала на різні хвороби, була безпомічною, потребувала стороннього постійного догляду, який надавав їй позивач ОСОБА_1 з 2007 року аж до її смерті, вона повністю перебувала на його утриманні. Також свідки пояснили, що позивачем сплачені усі витрати по захороненні померлої. Інших спадкоємців за законом немає. Також, свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є власником 61/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, а також співвласником земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 0,1000га, на яку він та померла бабуся позивача, ОСОБА_2, отримали державні акти на право власності на земельну ділянку. У зв'язку з тим, що позивачу було передано в дар від бабусі право власності на 39/100 житлового будинку АДРЕСА_1, то пропорційно розміру частки житлового будинку до нього перейшло і право власності на 39/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, яка належала його бабусі ОСОБА_2 на підставі вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку.
Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для неправдивих свідчень немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи, тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень позивача ОСОБА_1 про спільне проживання однією сім'єю з його бабусею ОСОБА_2, у суду немає.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.
Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті.
Зважаючи на викладене вище, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, а також з врахуванням показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3, судом достовірно встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з його бабусею ОСОБА_2, з 2002 року по день смерті ОСОБА_2, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про визнати за ОСОБА_1 право власності на 39/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, що розташована на АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті бабусі ОСОБА_2, слід зазначити наступне.
Встановлено, що свою волю, щодо розпоряджання квартирою, за час життя ОСОБА_2 не висловила, а саме заповіт не склала.
Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Як достовірно встановлено вище, ОСОБА_1 проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 більше п'яти років.
За умовами частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.
Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1, як спадкоємець, постійно проживав разом із ОСОБА_2, як спадкодавцем, понад п'ять років, то згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України позивач як спадкоємець померлої ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для визнання за позивачем права власності на 39/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, що розташована на АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті бабусі ОСОБА_2, оскільки в обґрунтування цього позивачем були подані безспірні докази.
Керуючись ст. ст. 321, 328, 1220, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27-30, 57-60, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 228, 256 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради - про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із його бабусею - спадкодавицею ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з 2002 року до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 39/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, що розташована на АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті бабусі ОСОБА_2.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: