Ухвала

іменем україни

04 квітня 2016рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки; за зустрічним позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» до ОСОБА_4 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» на рішення апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» (далі - СГВК «Україна») про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 01 березня 2007 року між ОСОБА_5 та СГВК «Україна» було укладено та зареєстровано договір оренди земельної ділянки площею 4,47 га, яка належала йому на праві власності, строком на 10 років.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно померлого, в тому числі й на зазначену земельну ділянку отримала позивач, як дочка померлого.

Оскільки п. 36 договору оренди земельної ділянки передбачена можливість в разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи змінити умови або розірвати договір, позивач просила розірвати зазначений договір оренди.

Заперечуючи проти позову СГВК «Україна» у лютому 2015 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначало, що п. 36 укладеного 01 березня 2007 року договору оренди не досягнуто чіткої згоди, що в разі переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи договір повинен бути обов'язково розірваним.

В зв'язку з тим, що кооперативом належним чином виконуються умови вказаного договору, позивач СГВК «Україна» просив суд позов задовольнити та внести зміни до договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Зустрічний позов СГВК «Україна» задоволено. Внесено зміни до договору оренди від 01 березня 2007 року та викладено п. 36 у наступній редакції: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору».

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову СГВК «Україна».

Позов ОСОБА_4 задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та СГВК «Україна».

Зобов'язано СГВК «Україна» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку площею 4,47 га, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та належить їй згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 січня 2014 року за № 16590379.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі СГВК «Україна»просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як вбачається з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За правилами ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи в задоволенні зустрічного позову СГВК «Україна» та задовольняючи позов ОСОБА_4 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, апеляційний суд, дійшов вірного висновку, оскільки умовами договору передбачена можливість його розірвання в разі переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги СГВК «Україна» на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргусільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук