Провадження № 22-ц/780/4102/16 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 26 08.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного банку "ВТБ Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «ВТБ «Банк»(далі ВТБ «Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що 14 січня 2014 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 250 000 грн. зі сплатою 24 відсотків річних за користування кредитом строком до 14 січня 2018 року. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим, борг ОСОБА_2 станом на листопад 2014 року становить 276 063,93 грн.: 232 414,57 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, 19 298,58 грн. - сума боргу за процентами з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, 7 704,28 грн. - сума пені, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу, 16 646,50 грн. - борг по комісії за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5 % пені. Також, позивач вказав на те, що між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору ОСОБА_2 За таких обставин, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 276 063,93 грн. та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ «ВТБ «Банк» задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просили, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року, повернути справу до Києво-Святошинського районного суду Київської області на новий розгляд. Зазначили, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що 14 січня 2014 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № R1В, за яким ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 250 000 грн., строком до 14 січня 2018 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24%.

У п. 1 договору вказано, що банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та строках, що встановлені договором.

У п.4 договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісячно вносити платежі відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У п. 5.1. договору передбачена відповідальність позичальника за невиконання зобов'язань, а саме сплата пені та штрафів.

У п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Пунктом 2 договору сторони погодили, що підписанням цього договору позичальник підтвердив своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк».

Відповідно до п.3.2.1 вищевказаних Правил банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у разі порушення позичальником зобов'язань, в тому числі затримання повернення частини кредиту та/або процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць.

Згідно статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

14 січня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № R1В-П1, за яким ОСОБА_3 поручилась перед банком за виконання ОСОБА_2 зобов'язань, що виникли та/або можуть виникнути у майбутньому на підставі кредитного договору № R1В від 14 січня 2014 року.

У п. 2.1 договору вказано, що сторони договору визначають, що у випадку порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у поновному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором. Включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, пов'язаних з порушенням виконання зобов'язань позичальника.

З довідки, наданої ПАТ «ВТБ «БАНК» ОСОБА_2 № 1313/125-2 від 16 серпня 2016 року вбачається, що заборгованість позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором № R1B від 14 січня 2014 року повністю погашена. Будь-які спори за вищевказаним кредитним договором між ПАТ «ВТБ «БАНК» та позичальником ОСОБА_2 відсутні та ПАТ «ВТБ «БАНК» не має претензій до позичальника.

Враховуючи викладене та те, що між сторонами відсутній спір, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2016 року скасуванню і у справі необхідно ухвалити нове рішення про відмову ПАТ «ВТБ «БАНК» у задоволенні позову.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, тому, колегія судів вважає що понесені ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1518,34 грн. та ОСОБА_3 в сумі 1518,36 грн. при подачі апеляційної скарги, повинні бути стягнуті на їх користь з ПАТ «ВТБ «БАНК».

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення про відмову Публічному акціонерному товариству «ВТБ «БАНК» у задоволенні позову.

Стягнути з Піблічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» на користь ОСОБА_2 1518,43 грн., ОСОБА_3 1518,36 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: