У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет», товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа», товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег», товариства з обмеженою відповідальністю «Альта Експерт» про зобов'язання виконати умови договору та стягнення коштів за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 липня 2016 року, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на окрему ухвалу апеляційного суду Київської області від 5 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, в якому просив зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» (далі - ТОВ «Фудмаркет») виконати умови договору про передачу майна в управління від 20 січня 2016 року, яке визначено у п. 3.4.2 вказаного договору; зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» (далі - ТОВ «Фудмережа») виконати умови договору про передачу майна в управління від 20 січня 2016 року, яке визначено у п. 3.5.2 вказаного договору; зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «Берег» (далі - ТОВ «Торгівельний центр «Берег») виконати умови договору про передачу майна в управління від 20 січня 2016 року, яке визначено у п. 3.2.2 вказаного договору; зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Альта Експерт» (далі - ТОВ «Альта Експерт») виконати умови договору про передачу майна в управління від 20 січня 2016 року, яке визначено у п. 3.3.2 вказаного договору; стягнути солідарно з відповідачів суму штрафу у розмірі 140 800 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2016 року відкрито провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 липня 2016 року у прийнятті апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2016 року відмовлено.

Окремою ухвалою апеляційного суду Київської області від 5 жовтня 2016 року доведено до відома Вищу Раду юстиції України про грубі порушення норм чинного процесуального законодавства України, допущені суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк»), посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить окрему ухвалу апеляційного суду скасувати.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, підлягає відхиленню, а касаційна скарга ПАТ «Сбербанк» задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи ПАТ «Сбербанк» у прийнятті апеляційної скарги, апеляційний суд виходив із того, що ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Фудмаркет», ТОВ «Фудмережа», ТОВ «Торгівельний центр «Берег», ТОВ «Альта Експерт» питання щодо прав та обов'язків ПАТ «Сбербанк» не вирішувалися, банк не є стороною у справі, до участі у справі не залучався.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, ст. 13 ЦПК України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК Українисторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом установлено, що 14 вересня 2011 року між ПАТ «Сбербанк» та ТОВ «Фудмаркет» укладено договір про відкриття кредитної лінії із змінами та доповненнями, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 29 186 387 доларів 69 центів США строком до 8 грудня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ТОВ «Фудмаркет», ТОВ «Фудмережа», ТОВ «Торгівельний центр «Берег», ТОВ «Альта Експерт» та ПАТ «Сбербанк» було укладено договори іпотеки та застави, за умовами яких товариства все своє майно передали в іпотеку та заставу.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції, ПАТ «Сбербанк» указувало про те, що місцевим судом після відкриття провадження у справі накладено арешт на рухоме та нерухоме майно ТОВ «Фудмаркет», ТОВ «Фудмережа», ТОВ «Торгівельний центр «Берег», ТОВ «Альта Експерт», яке знаходиться у заставі та в іпотеці ПАТ «Сбербанк». Також, щодо спірного майна банком отримано виконавчі документи про звернення стягнення на нього у загальному розмірі 13,5 млн. доларів США, а, отже, судове рішення суду першої інстанції перешкоджає виконанню вказаних виконавчих документів.

Крім того, судом установлено, що ПАТ «Сбербанк» зверталося до районного суду в порядку, передбаченому ст. ст. 35, 36 ЦПК України, із заявами про залучення його до участі у справі, посилаючись на те, що банк є іпотекодержателем, заставодержателем спірного рухомого та нерухомого майна і рішення суду може вплинути на його права та обов'язки. Проте суд першої інстанції зазначені процесуальні клопотання взагалі не розглянув і у порушення вимог ст. 168 ЦПК Україниухвали не постановив. Суд апеляційної інстанції залишив таке порушення процесуального права судом першої інстанції без належної правової уваги.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не дав оцінки вказаним обставинам, належним чином доводів ПАТ «Сбербанк» не перевірив та не вирішив, чи порушуються ухваленим судовим рішенням місцевого суду його права та обов'язки як заставодержателя та іпотекодержателя.

Доводи, наведені в касаційній скарзі ПАТ «Сбербанк», підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження судовогорішення.

При цьому апеляційному суду слід звернути увагу на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-2513цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Разом з тим колегія суддів погоджується з постановленою окремою ухвалою.

Постановляючи окрему ухвалу апеляційний суд, виходив із того, що при постановленні ухвали від 20 травня 2016 року про забезпечення позову головуючим суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 було порушено вимоги ЦПК України.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають вимогам закону.

Згідно зі ст. 320 ЦПК України апеляційний суд у випадках і в порядку, встановлених ст. 211 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. Суд може також постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Апеляційний суд, дійшов вірного висновку про те, що у порушення вищевказаних вимог процесуального закону суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та постановив ухвалу від 20 травня 2016 року про задоволення зазначеної заяви, оскільки така заява не була зареєстрована у суді, що підтверджується відсутністю на ній вхідного штампу суду з датою та вхідним номером.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що при вирішенні питання щодо забезпечення позову суд першої інстанції не дослідив, чи належить спірне майно, на яке позивач просить накласти арешт, відповідачам та не звернув увагу на відсутність таких доказів.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що у порушення ч. 3 ст. 152 ЦПК України, згідно з якою види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову заборонив органам державної реєстрації прав України здійснювати реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна. Проте позивачем у позові заявлено лише вимоги щодо передачі спірного майна, а, отже, забезпечення позову є неспівмірним із заявленими вимогами.

Також, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що спірне нерухоме майно знаходиться по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а, отже, Васильківський районний суд Київської області у порушення ст. 114 ЦПК України щодо виключної підсудності вирішив питання про забезпеченого позову шляхом арешту вказаного майна.

Отже, окрема ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. ст. 211, 320 ЦПК України, тому підлягає залишенню без змін.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги ПАТ «Сбербанк».

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відхилити.

Окрему ухвалу апеляційного суду Київської області від 5 жовтня 2016 року залишити без змін.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 липня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П. Штелик